ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	Львів	Справа № 300/3643/25 пров. № А/857/53933/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання: Василюк В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року (суддя Кафарський В.В., ухвалене в м. Івано-Франківську, повний текст складено 28.11.2025 року) у справі № 300/3643/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехнік Рожнятів» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Ектотехнік Рожнятів” (далі – ТОВ ”Ектотехнік Рожнятів”, позивач), звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі – відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2025 №013296/0705, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 30 470 998,57 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства України при здійсненні операцій за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2022 №30-1 у порядку контролю за правильністю висновків довідки документальної позапланової виїзної перевірки від 29.03.2024 №6215/09-19-07-02/38686111. 
За результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено порушення статті 13 Закону України “Про валюту і валютні операції” при здійсненні розрахунків по Договору купівлі-продажу №30-1 від 30.06.2022 із нерезидентом EKOTECHNIK Czech s.r.o (Чеська Республіка), у зв`язку із чим винесено спірне податкове повідомлення-рішення. Проте, ТОВ “Ектотехнік Рожнятів” категорично не згодне із висновками, викладеними у вказаному Акті перевірки та винесеному на його підставі оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, вважає їх необґрунтованими та прийнятими з порушенням діючого законодавства. Зокрема, позивач наголосив на тому, що до перевірки надано сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 28.03.2024 №2600-24-0655, виданого Торгово-промисловою палатою, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які унеможливили виконання зобов`язань за зовнішньо-економічним контрактом №30-1 від 30.06.2022, укладеного між ТОВ “Екотехнік Рожнятів” (Продавець/Україна), ЕКОТЕСНМК Czech s.r-о. (Покупець/Чеська Республіка). Однак зазначений сертифікат не прийнято відповідачем в якості доказу виникнення та існування у ТОВ “Екотехнік Рожнятів” форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) під час виконання укладеного контракту. Відтак, на думку позивача, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, відповідач фактично на власний розсуд надав оцінку сертифікату Івано-Франківської Торгово-промислової палати від 28.03.2024 №2600-24-0655 як неналежному доказу виникнення на дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), нівелюючи при цьому законодавчо встановлену норму у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин на весь період їх дії.
Крім цього, позивач послався на те, що сторони зовнішньоекономічних операцій – позивач та його контрагент (нерезидент), здійснюючи експортно-імпортні операції, виходили з того, що законами України передбачено їх право на застосування такої форми розрахунків як зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог, а також обґрунтовано виходили з того, що таке право не може бути скасоване підзаконними актами.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.05.2025 №013296/0705.
Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Ектотехнік Рожнятів” за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області судовий збір у розмірі 24 224 грн 00 коп. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ДПС в Івано-Франківській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його прийнятті, неповне зясування обставин у справі, які необхідно було встановити, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 18.11.2025 року та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
В обгрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що листом ДПС України від 04.01.2024 №208/7/99-00-07-05-01-07 повідомлено ГУ ДПС в Івано-Франківській області про порушення ТОВ “Екотехнік Рожнятів” (код ЄДРПОУ 38686111) законодавчо встановлених строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями по договору №30-1 від 30.06.2022, а тому відповідачем на підставі направлення від 03.04.2025 №1855 здійснено документальну позапланову перевірку ТОВ “Екотехнік Рожнятів”, якою встановлено порушення статті 13 Закону України “Про валюту і валютні операції” при здійсненні розрахунків по експортному контракту №30-1 від 30.06.2022 з нерезидентом EKOTECHNIK Czech s.r.o (Чеська Республіка) відповідно до ВМД (за переліком). 
Апелянт зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що “ЕКОТЕСНМК Czech s.r.o.” здійснила постачання товару на адресу ТОВ “Екотехнік Рожнятів” на виконання Договору купівлі-продажу №1 від 05.08.2019 та Договору купівлі-продажу №1 від 12.08.2019, у зв`язку з чим у ТОВ “Екотехнік Рожнятів” виникло грошове зобов`язання перед іноземним контрагентом станом на 06.03.2022 в сумі 1 509 388 Євро – лист-претензія “ЕКОТЕСНМК Czech s.r.o.” від 06.03.2022 №б/н. При цьому, згідно листа від 07.03.2022 №07-1 грошове зобов`язання “EKOTECHNIK Czech s.r.o.” перед ТОВ “Екотехнік Рожнятів” станом на 06.03.2022 складає 840 892 Євро, яке виникло на виконання Договору №30-1 від 30.06.2022.
Крім цього, апелянт вказує, що під час перевірки представлено акт звірки взаєморозрахунків від 30.06.2022 №б/н, в якому наявна заборгованість між контрагентами станом на 30.06.2022 без зазначення підстави виникнення такої заборгованості. Цей акт звірки взаєморозрахунків, на думку апелянта, підтверджує наявність заборгованості перед нерезидентом, де строк виконання зобов`язання настав, однак взаємозалік зустрічних однорідних вимог не був здійснений. При цьому, не було проведено взаємозалік зустрічних однорідних вимог, що могло б бути підставою для припинення зобов`язання у порядку, передбаченому статтями 601-602 Цивільного кодексу України, у період, коли така можливість ще існувала (це допустимо в цивільному обороті, але в зовнішньоекономічних валютних операціях – тільки за правилами НБУ). Відповідно, не існує зустрічної вимоги, яка могла б вважатися однорідною за предметом (грошовою), строк виконання настав і яка могла б бути зарахована відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України.
Також апелянт вказує, що в ході проведення перевірки ТОВ “Екотехнік Рожнятів” не представлено документи, які відповідають вимогам законодавства як підставу для завершення валютного нагляду, а саме документів щодо проведення заліку зарахування зустрічних вимог, що прямо заборонено з 02.09.2022 згідно пункту 14-6 постанови Правління НБУ №18 від 24.02.2022. 
Відтак апелянт вважає, що вищенаведені обставини не дають підстави стверджувати, що відбулись форс-мажорні обставини, за яких звільняють від фінансових розрахунків за дотримання вимог валютного законодавства, тобто, сертифікат про форс-мажорні обставини не звільняє ТОВ “Екотехнік Рожнятів” від відповідальності за порушення строків повернення валютної виручки. 
Апелянт вважає, що суд надав перевагу доводам позивача, не прийнявши до уваги доказів відповідача, порушив принципи закріпленні у статті 2 КАС України щодо законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі. 
Позивач ТзОВ «Екотехнік Рожнятів» з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обгрунтованим, таким що базується на всебічному аналізі доказів, є законним, а тому просить апеляційну скаргу ГУ ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляцйній скарзі, просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції прийняв обгрунтоване та законне судове рішення, а тому просив залишити його без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ “Ектотехнік Рожнятів” зареєстроване з 27.05.2013 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа. Видами діяльності позивача є: 35.11 Виробництво електроенергії (Основний); Інші: 43.21 Електромонтажні роботи; 35.12 Передача електроенергії; 35.13 Розподілення електроенергії; 35.14 Торгівля електроенергією; 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.
Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України на підставі наказу від 27.03.2025 №964-п (т. 1 а.с. 50) проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “Ектотехнік Рожнятів” з питань дотримання вимог валютного законодавства України при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за період з 01.05.2023 по 29.02.2024.
За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 15.04.2025 №8845/09-19-07-05/38686111 (далі – акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем статті 13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VІII “Про валюту і валютні операції” при здійсненні розрахунків по Договору купівлі-продажу №№30-1 від 30.06.2022 із нерезидентом EKOTECHNIK Czech s.r.o (Чеська Республіка).
На підставі вказаного вище акта перевірки від 08.03.2024 №4616/09-19-07-01/38816577 за вищезгадані порушення ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.05.2025 за №013296/0705, яким до ТОВ “Ектотехнік Рожнятів” застосовано штрафні санкції на суму 30 470 998,57 грн. 
Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся з цим позов до суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про помилковість висновків податкового органу щодо порушення позивачем валютного законодавства, що є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Перевіряючи законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів зазначає наступне. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі – ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, що проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Також підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства, визначені Законом України “Про валюту і валютні операції” від 21.06.2018 №2473-VIII (надалі – Закон №2473-VIII).
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону №2473-VIII, питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом.
Також частинами 4, 6 ст. 11 Закону №2473-VIII передбачено, що органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону №2473-VIII, органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій.
Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.
Відповідно до змісту частини 10 статті 11 Закону №2473-VIII, у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 12 Закону №2473-VIII передбачено, що Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити такі заходи захисту, зокрема, встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до приписів частин 1-3, 5, 8 статті 13 Закону №2473- VIII, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання. У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Також, частиною шостою статті 13 Закону №2473-VIII визначено, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс- мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту). 
Суд першої інстанції правильно вказав, що Закон №2473-VIII вимагає для підтвердження факту настання форс-мажорних обставин саме сертифікат (довідку), в якому буде зазначено не тільки про наявність самих по собі обстави непереборної сили, але і те, що такі обставини є форс-мажорними саме для конкретного випадку (договору, зобов`язання, операції).
Верховний Суд у постанові від 06.11.2024 у справі №560/6814/23 зазначив, що подання такого сертифікату є обов`язковою умовою для зупинення перебігу граничних строків розрахунків.
Також, у постанові від 22.05.2024 у справі №620/14203/23 Верховний Суд вказав, що положення Закону України “Про валюту та валютні операції” не визначають жодним чином повноважень контролюючого органу на власний розсуд надавати оцінку висновку торгово-промислової палати щодо наявності форс-мажорних обставин, як і не покладає на суб`єкта господарювання обов`язок довести контролюючому органу наявність форс-мажорних обставин, а навпаки – вказується лише про необхідність надати довідку (сертифікат) про існування форс-мажорних обставин у конкретно визначеній господарській операції.
Таким чином, частина шоста статті 13 Закону “Про валюту та валютні операції” надає у спірних правовідносинах довідці (сертифікату) торгово-промислової палати ознаки преюдиційного характеру, оскільки визначає цей документ як достатній доказ існування форс-мажорних обставин у конкретному випадку, що не вимагає надання додаткових доказів та документів під час проведення перевірки або під час оскарження в судовому порядку її наслідків.
Відтак, можна дійти висновку, що якщо Закон №2473-VIII передбачає, що на підтвердження існування форс-мажорних обставин необхідно надавати відповідну довідку уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту), то контролюючий орган не має права вимагати від суб`єкта господарювання інші докази на підтвердження факту існування обставин непереборної сили.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №620/14203/23.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, що порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України від 02.12.1997 №671/97-ВР “Про торгово-промислові палати в Україні” (надалі – Закон №671) та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 №44(5) (надалі – Регламент).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України “Про Торгово-промислові палати в Україні” від 02.12.1997 №671/97-ВР, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні”, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами (пункт 6.1 Регламенту).
Слід зазначити, що в постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 Верховний Суд щодо застосування ст. 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” зазначив, що:
- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;
- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;
- наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати України” шляхом видачі сертифіката.
Згідно діючого законодавства України форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання відповідного зобов`язання і не є підставою для припинення зобов`язань.
Слід зазначити, що за визначенням, наведеним у частині другій статті 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати”, до форс-мажорних обставин віднесено, серед іншого, загальну військову мобілізацію, військові дії, оголошену та неоголошену війну.
Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній наразі триває.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що відповідно до договору купівлі-продажу №1 від 05.08.2019, укладеного між ТОВ “Екотехнік Рожнятів” (Покупець/Україна), “ЕКОТЕСНМК СZЕСН s.r.o” (Продавець/Чеська Республіка), Alternative Еnergy (АЕ) SОLАR СО., LTD (Відправник/Китай), Продавець поставив покупцю фотоелектричні панелі для сонячних батарей з полікристалічним модулем, загальною кількістю 15 552 шт. (т. 2 а.с. 51-57).
При цьому, підтвердженням поставки товарів є копії вантажно-митних декларацій:
№UA206080/2019/009583 від 17.10.2019 (т. 2 а.с. 41-42);
№UA206080/2019/009611 від 17.10.2019 (т. 2 а.с. 36-37);
№UA206080/2019/009612 від 18.10.2019 (т. 2 а.с. 31-32);
№UA206080/2019/009613 від 18.10.2019 (т. 2 а.с. 26-27);
№UA206080/2019/009614 від 18.10.2019 (т. 2 а.с. 21-22);
№UA206080/2019/009615 від 18.10.2019 (т. 2 а.с. 16-17);
№UA206080/2019/009616 від 18.10.2019 (т. 2 а.с. 11-12);
№UA206080/2019/009617 від 18.10.2019 (т. 2 а.с. 6-7);
№UA206080/2019/009662 від 18.10.2019 (т. 2 а.с. 1-2);
№UA206080/2019/009663 від 18.10.2019 (т. 1 а.с. 246-247);
№UA206080/2019/009670 від 18.10.2019 (т. 1 а.с. 241-242);
№UA206080/2019/009671 від 18.10.2019 (т. 1 а.с. 236-237);
№UA206080/2019/009672 від 18.10.2019 (т. 1 а.с. 231-232);
№UA206080/2019/009673 від 18.10.2019 (т. 1 а.с. 226-227);
№UA206080/2019/009675 від 18.10.2019 (т. 1 а.с. 221-222);
№UA206080/2019/009676 від 18.10.2019 (т. 1 а.с. 216-217);
№UA206080/2019/009688 від 21.10.2019 (т. 1а.с. 211-212);
№UA206080/2019/009689 від 21.10.2019 (т. 1 а.с. 206-207);
№UA206080/2019/009693 від 21.10.2019 (т. 1 а.с. 201-202);
№UA206080/2019/009692 від 21.10.2019 (т. 1 а.с. 196-197);
№UA206080/2019/009695 від 21.10.2019 (т. 1 а.с. 191-192);
№UA206080/2019/009696 від 21.10.2019 (т. 1 а.с. 186-187);
№UA206080/2019/009697 від 21.10.2019 (т. 1 а.с. 181-182);
№UA206080/2019/009699 від 21.10.2019 (т. 1 а.с. 176-177).
Згідно акту звірки взаєморозрахунків, укладеного між продавцем та покупцем, станом на 30.06.2022 борг покупця перед продавцем відповідно до договору №1 від 05.08.2019 становить 1 283 040,00 Євро (т. 2 а.с. 46).
Також згідно договору купівлі-продажу №1, укладеного між ТОВ ”Екотехнік Рожнятів” (Покупець/Україна), “EKOTECHNIK CZECH s.r.o.” (Продавець/Чеська Республіка), АЕ Photomate s.r.o., LTD (Відправник/Чеська республіка) Продавець поставив Покупцю товару (статистичні частотні перетворювачі, електричні стрінг-інвентори). 
Підтвердженням поставки є наявна в матеріалах справи вантажно-митна декларація форми МД-2 №UA206080/2019/009733 від 21.10.2019 на суму 234 429,00 Євро .
Згідно акту звірки взаєморозрахунків, укладеного між продавцем та покупцем, станом на 30.06.2022 борг покупця перед продавцем відповідно до договору №1 від 12.08.2019 становить 234 429,00 Євро (т. 2 а.с. 47).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що з проводу існуючої заборгованості сторони обмінювались листами. Зокрема, Продавець надіслав Покупцю лист-претензію про невиконання умов договору від 06.03.2022 (т. 2 а.с. 48).
В свою чергу, ТОВ “Екотехнік Рожнятів” у відповідь на лист-претензію, листом від 07.03.2022 №07-1 визнало існуючу заборгованість та запропонувало частину отриманого ним обладнання, яке не було змонтованим та приєднаним до мережі, повернути “EKOTECHNIK CZECH s.r.o.”, а саме фотоелектричні панелі на суму 748 440 Євро та статистичні частотні перетворювачі і електричні стрінг-інвертори на суму 92 452 Євро, а разом 840 892,00 Євро (т. 2 а.с. 49-50).
В подальшому, відповідно до умов укладеного Договору №30-1 від 30.06.2022 (т. 2 а.с. 68-70), який був предметом перевірки відповідачем, ТОВ “Екотехнік Рожнятів” та компанія “EKOTECHNIK CZECH s.r.o.” (Чеська Республіка) домовилися, серед іншого, що зобов`язання Покупця можуть бути погашені шляхом взаємного зарахування зустрічних однорідних зобов`язань. Зарахування зустрічних однорідних зобов`язань буде відображено в Акті зарахування зустрічних однорідних вимог, що є невід`ємним додатком до цього Договору.
Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2022 (п. 4.1. Договору).
Усі спори, які виникають з цього договору або у зв`язку із ним, остаточно вирішуються судами Чеської Республіки. Цей Договір регулюється та тлумачиться у відповідності до права Чеської Республіки (п. 11.1 Договору).
Відповідно до Додатку №1 від 31.12.2022 до Договору №30-1 від 30.06.2022 сторони домовилися про таке: продовжити термін дії Договору до 31.12.2023 або до повного його виконання (т. 2 а.с. 71).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов цього договору позивач поставив обумовлений товар згідно з вантажно-митними деклараціями:
№UA206070/2022/006901 від 22.07.2022 (т. 1 а.с. 163-164);
№UA206070/2022/007623 від 10.08.2022 (т. 1 а.с. 158-159);
№UA206070/2022/007739 від 15.08.2022 (т. 1 а.с. 153-154);
№UA206070/2022/008014 від 22.08.2022 (т. 1 а.с. 148-149);
№UA206070/2022/008413 від 05.09.2022 (т. 1 а.с. 143-144);
№UA206070/2022/008598 від 09.09.2022 (т. 1 а.с. 138-139);
№UA206070/2022/009524 від 30.09.2022 (т. 1 а.с. 133-134);
№UA206070/2022/009525 від 30.09.2022 (т. 1 а.с. 128-129);
№UA206070/2022/010783 від 24.10.2022 (т. 1 а.с. 123-124);
№22UA206070011585U8 від 09.11.2022 (т. 1 а.с. 118-119);
№22UA206070011777U6 від 15.11.2022 (т. 1 а.с. 113-114);
№22UА206070011917U3 від 18.11.2022 (т. 1 а.с. 108-109);
№22UА206070012680U3 від 13.12.2022 (т. 1 а.с. 103-104);
№23UА206070000497U0 від 23.01.2023 (т. 1 а.с. 98-99);
№23UА206070001098U3 від 08.02.2023 (т. 1 а.с. 90-92).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що сторонами підписаний акт звірки взаєморозрахунків між TOB “Екотехнік Рожнятів” та “EKOTECHNIK CZECH s.r.o.” по договору №30-1 від 30.06.2022, а подальшому – Акт зарахування зустрічних однорідних вимог, укладених між TOB “Екотехнік Рожнятів” та “EKOTECHNIK CZECH s.r.o.”.
Відтак судом встановлено, що фактично товар, який був поставлений компанією “EKOTECHNIK CZECH s.r.o.” (Чеська Республіка) позивачу та неоплачений, водночас, в подальшому, у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин (повномасштабним вторгненням російської федерації), такий згідно з договором №30-1 від 30.06.2022 повернутий компанії “EKOTECHNIK CZECH s.r.o.”.
При цьому, судом встановлено, що відповідними вантажно-митними деклараціями, актами звірки взаєморозрахунків та зарахування зустрічних однорідних вимог підтверджено фактичне повернення товару нерезиденту – компанії “EKOTECHNIK CZECH s.r.o.” (Чеська Республіка).
Також слід зазначити, що обставини розміру та підстав виникнення вказаних однорідних вимог підтвердив відповідач в акті перевірки від 15.04.2025.
Крім цього, як вірно вказав суд першої інстанції, матеріалами справи також підтверджено, що відповідач в 2023 році вже здійснював документальну виїзну перевірку TOB “Екотехнік Рожнятів” з питань дотримання валютного законодавства в питанні розрахунків за зовнішньо-економічними операціями по Договору №30-1 від 30.06.2022, укладеного між TOB “Екотехнік Рожнятів” та “EKOTECHNIK CZECH s.r.o.”, та експортних поставок товару відповідно до вантажно-митних декларацій за 2022 рік.
За наслідками такої перевірки був складений акт від 13.06.2023 №6714/ 09-19-07- 05/38686111, в якому, як зазначає позивач, відповідач теж відмовився визнавати наявність форс-мажорних обставин, які перешкодили взаємозаліку між сторонами договору.
В подальшому, не погодившись із вказаним актом перевірки від 13.06.2023 №4713/09-19-07-05/38686111, позивач подав до контролюючого органу заперечення від 04.07.2023 №04-1, в яких висловив свої доводи щодо безпідставності та необґрунтованості висновків, викладених в акті, а тому просив врахувати такі заперечення при прийнятті рішення за наслідками розгляду акту перевірки (т. 1 а.с. 86-89).
Відтак, за результатами розгляду вказаного заперечення на акт перевірки, податковим органом надано відповідь від 14.07.2023 за №11247/6/09-19-07-05/38686111, в якій зазначено, що заперечення позивача взяті до уваги, вони є обґрунтованими і, як наслідок, висновок акту перевірки було змінено та викладено в наступній редакції: проведеною перевіркою порушень не встановлено.
Разом з тим, щодо спірного податкового повідомлення-рішення, то суд першої інстанції вірно зауважив, що підставою його винесення є вже протилежна позиція податкового органу, зокрема, про відсутність обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Як вбачається з матеріалів справи, що Івано-Франківською Торгово-промисловою палатою видано ТОВ “Екотехнік Рожнятів” Сертифікат від 28.03.2024 №2600-24-0655 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які унеможливили виконання зобов`язань за зовнішньо-економічним контрактам №30-1 від 30.06.2022, укладеного між ТОВ “Екотехнік Рожнятів” (Продавець/Україна), “ЕКОТЕСНNIК СZЕСН s.r.o” (Покупець/Чеська Республіка).
В зазначеному сертифікаті вказано період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання – 02.09.2022; дата закінчення – тривають на 28.03.2024 (т. 1 а.с. 66-69)
Отже, вказаним сертифікатом підтверджується неможливість дотримання позивачем строку розрахунків за операціями з імпорту товарів по контракту №30-1 від 30.06.2022, укладеного між ТОВ “Екотехнік Рожнятів” (Продавець/Україна) і “ЕКОТЕСНМК СZЕСН s.r.o” (Покупець/Чеська Республіка) і надання такого сертифікату є достатнім у цілях зупинення перебігу строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями. 
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що сертифікат від 28.03.2024 №2600-24-0655 безпосередньо стосується виконання умов контракту, відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок виникнення форс-мажорних обставин перебіг означених строків зупинився, тому підстав для нарахування пені у відповідача не було.
Щодо ознак однорідності грошових вимог, які були предметом взаємозаліку сторін зовнішньо-економічних операцій колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частин 1, 2 статті 13 Закону №2473-УШ Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Відповідно до приписів частини 3 статті 13 Закону №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Згідно пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №7, граничні строки розрахунків за операціями з експорту й імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Згідно статей 627, 628 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Норми глави 50 “Припинення зобов`язання” ЦК України унормовують, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598), зокрема, зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601).
Крім цього, аналогічні положення закріплені також у статті 203 Господарського кодексу (далі – ГК України), згідно з частиною третьою якої, господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
Слід зазначити, що Верховний Суд, в постанові від 14.03.2024 у справі №420/10595/22 та в постанові від 18.04.2024 у справі №420/11771/23 зазначив, що при тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому.
Таким чином, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки.
Що ж до однорідності вимог, то, на думку суду касаційної інстанції, вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань.
Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.
Згідно із частиною 1 статті 14 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”, всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.
Вказані норми однозначно вказують на те, що суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності гарантовано свободу підприємницької діяльності, яка здійснюється у порядку та у спосіб, що не заборонені законом.
Відтак, чинним законодавством не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що не передбачають, власне, надходження іноземної валюти на рахунок резидента. Так само, чинне законодавство не пов`язує застосування інституту зарахування однорідних зустрічних вимог з певними видами договорів як обов`язковою умовою припинення зобов`язання у такий спосіб, крім випадків, коли зарахування не допускається.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.01.2020 у справі №1340/3649/18 вже зробив висновок щодо застосування наведених норм у правовідносинах щодо відповідальності резидента за ненадходження валютної виручки в разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Відповідно до правової позиції, сформованої в цій постанові, резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”. Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.
Також щодо застосування норм частини першої статті 1, частини першої статті 4 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, пункту 1.10 вказаної Інструкції №136, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 29.07.2021 у справі №817/1200/15 сформував такий висновок: у разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у строк, встановлений нормами Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” для розрахунків у іноземній валюті, підстави для притягнення резидента до відповідальності за порушення термінів розрахунків у іноземній валюті (за ненадходження валютної виручки) відсутні, незалежно від підстав виникнення зустрічних однорідних вимог та складу учасників зарахування зустрічних однорідних вимог. Обставини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення внаслідок цього зобов`язань за зовнішньоекономічним договором підлягають встановленню судом з дослідженням належних щодо цього доказів.
Положення актів Національного банку України не регулюють підприємницьку діяльність суб`єктів господарювання, не встановлюють форми розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами, не містять прямої заборони припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних вимог та, як підзаконні акти, не можуть обмежувати дію норм Законів України, якими передбачено вільний вибір сторонами форми розрахунків.
Таким чином, сторони зовнішньоекономічних операцій – позивач та його контрагент – нерезидент, здійснюючи експортно-імпортні операції, виходили з того, що законами України передбачено їх право на застосування такої форми розрахунків як зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог, а також обґрунтовано виходили з того, що таке право не може бути скасоване підзаконними актами.
Разом з тим, підпунктом 5 пункту 10 розділу III Інструкції №7 встановлено, що банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов:
- вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;
- вимоги однорідні;
- строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги;
- між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.
Тобто, постанова Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 (пункт 14-6) та постанова Правління Національного банку України від 02.01.2019 №7 (підпункт 5 пункту 10 розділу III) містять суперечливі положення щодо можливості завершення здійснення банками валютного нагляду. Так, підпункт 5 пункту 10 розділу Постанови №7 вказує на таку можливість, пункт 14-6 Постанови №18 зазначає, що банк не має права завершити здійснення валютного нагляду на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Разом з тим, відповідно до вимог статті 3 Закону №2473-VIII у разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акту Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.
Відтак суд вірно вказав, що суперечності щодо можливості завершення здійснення банками валютного нагляду на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, наявні в пункті 14-6 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 та підпункт 5 пункту 10 розділу III постанови Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №7 повинні трактуватися на користь позивача як суб`єкта господарювання.
Крім цього, обмеження щодо зняття експортних операцій з валютного контролю, запроваджені пунктом 14-6 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 “Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану”, адресовані виключно уповноваженим банкам, не означають та не встановлюють заборону суб`єктам господарювання припиняти зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог.
Виходячи з наведеного, резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені). У разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у строк, встановлений для розрахунків у іноземній валюті, підстави для притягнення резидента до відповідальності за порушення термінів розрахунків у іноземній валюті (за ненадходження валютної виручки) відсутні, незалежно від підстав виникнення зустрічних однорідних вимог та складу учасників зарахування зустрічних однорідних вимог.
З приводу посилань податкового органу на пункт 14-6 постанови Правління Національного банку України №18 “Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану від 24.02.2022”, відповідно до якої банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, то суд першої інстанції правильно вказав, що відповідні зміни в законодавство внесені 02.09.2022, про що і в акті перевірки вказує відповідач, а спірний зовнішньоекономічний договір №30-1 (на підставі якого відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог) укладений позивачем 30.06.2022, тобто до відповідних змін в законодавстві.
Також, згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 07.02.2023 у справі №813/1342/16, випадки, у яких суб`єктам господарювання забороняється припиняти зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, мають бути визначені виключно в законах України. Однак, жодних обмежень на використання такого способу розрахунку за зовнішньоекономічними операціями законами України не передбачено.
Станом на день винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та розгляду цієї справи законами України не передбачено заборони припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків податкового органу щодо порушення позивачем вимог валютного законодавства, а відтак податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 13.05.2025 №013296/0705 підставно визнане протиправним та скасоване судом першої інстанції.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та прцесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. 
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року у справі № 300/3643/25 без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 09.03.2025