ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/17910/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 р. (суддя Дєєв М.В) в адміністративній справі №160/17910/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 047150031811 від 15 травня 2025 р. про відмову у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути її заяву від 07 травня 2025 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно із пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 р. №213-VІІІ, на підставі Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 р.
В обгрунтування позовних вимог вказала, що має право на пільгову пенсію за віком за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 р. №213-VIII, згідно Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 р. № 1-р/2020. Відмовляючи у призначенні пенсії, пенсійний орган протиправно застосовує норму пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. 
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області із посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано про помилковість висновку суду першої інстанції щодо необхідності застосування у правовідносинах з приводу призначення позивачці пільгової пенсії за Списком №1 пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", замість статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Письмові відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
07 травня 2025 р. ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №047150031811 від 15 травня 2025 р. відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії, оскільки вона не досягнула віку, визначеного пунктом 1 частини 2 статті статі 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його до суду. 
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності застосування у правовідносинах з приводу призначення позивачці пільгової пенсії за Списком №1 пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", замість статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції в частині необхідності застосування у правовідносинах з приводу призначення позивачці пільгової пенсії за Списком №1 пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 р. №213-VIII, замість статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то слід зазначити наступне. 
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Пункт "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 02 березня 2015 р. № 213-VIII, визнаних неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 р. № 1-р/2020 передбачав, що працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Отже правила призначення пенсій за Списком №1 регламентуються одночасно двома законами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 р. у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
За результатом розгляду справи №360/3611/20, спір в якій виник з подібних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 р. дійшла висновку про те, що застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ із урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на день звернення із заявою про призначення пенсії (07 травня 2025р.) досягла віку 45 років, як це передбачено пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом № 213-VIII. 
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 047150031811 від 15 травня 2025 р. та наявності підстав для його скасування, із визначенням йому обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 травня 2025 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом № 213-VIII. 
Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, відсутні підстави, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування ухваленого ним рішення. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025р. в адміністративній справі №160/17910/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 квітня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий