ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа №440/311/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Кукоби О.О., 
за участю:
секретаря судового засідання – Лазебної А.В.
та позивачки – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі - ТУ ДСА), у якому просила:
- визнати бездіяльність ТУ ДСА щодо повернення заяви ОСОБА_1 від 31.07.2025 та вироку Комсомольського міського суду від 23.12.2024 по справі № 534/855/21 без виконання, щодо не направлення до Державної казначейської служби України м. Києва платіжної інструкції про повернення ОСОБА_1 коштів, внесених як застава, - протиправною; 
- зобов`язати ТУ ДСА направити до Державної казначейської служби України м. Києва платіжну інструкцію про повернення ОСОБА_1 коштів, внесених 27.10.2021 в якості застави за обвинувачену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області на підставі ухвали Комсомольського міського суду від 26.10.2021 по справі № 534/1880/21 та повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 20 430,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що вона у липні 2025 року звернулась до ТУ ДСА із заявою про повернення застави, внесеної нею за обвинувачену ОСОБА_2 на підставі ухвали Комсомольського міського суду від 26.10.2021 у справі №534/1880/21, до якої додала документи, що у своїй сукупності підтверджували наявність підстав для повернення коштів. Однак відповідач у листі від 13.08.2025 повідомив позивачку про повернення заяви без виконання, оскільки резолютивна частина вироку суду не містить відомостей про те, кому саме належить повернути заставу. 

2. Позиція відповідача.  

Представник ТУ ДСА у відзиві на позовну заяву /а.с. 28-30/ просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що вирок Комсомольського міського суду від 23.12.2024 у справі №534/855/21 не містить повної інформації про заставодавця, що унеможливило ідентифікацію особи, якій належить повернути заставу, а тому позивачу було повідомлено про необхідність звернення до суду із заявою (клопотанням) для вирішення питання про зазначення повної ідентифікуючої інформації з метою розгляду питання про повернення застави. 

3. Процесуальні дії у справі, заяви учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. 
У підготовчому засіданні 24.03.2026 суд постановив ухвалу (без оформлення окремого документа), що занесена до протоколу судового засідання №6127721, якою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. 
У судовому засіданні 01.04.2026 позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. 
Представник відповідача у відзиві на позов просив справу розглядати без його участі. 

Обставини справи 

ОСОБА_1 31.07.2025 звернулась до ТУ ДСА із заявою, у якій повідомила, що нею 27.10.2021 внесено заставу за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали Комсомольського міського суду від 26.10.2021 у справі №534/1880/21, та просила перерахувати кошти відповідно до вироку Комсомольського міського суду від 23.12.2024 у справі №534/855/21 у розмірі 20430,00 грн за визначеними реквізитами /а.с. 7/.
До заяви позивачка долучила копії: вироку Комсомольського міського суду від 23.12.2024 у справі №534/855/21, квитанції про внесення застави, паспорту, рнокпп, свідоцтва про шлюб та свідоцтва про зміну прізвища, довідки банку з повними реквізитами для перерахування коштів /а.с. 7-20/.
ТУ ДСА у листі від 13.08.2025 повідомило позивачу про повернення її заяви без виконання, зазначивши, що вирок Комсомольського міського суду від 23.12.2024 у справі №534/855/21 не містить повної інформації про заставодавця (відсутнє прізвище, ім`я, по батькові, дата народження та рнокпп особи, якій належить повернути заставу), а також інформація про те, коли і ким були внесені кошти на депозитний рахунок, що унеможливило ідентифікацію особи, якій належить повернути заставу /а.с. 20 - зі звороту/. 
Позивачка не погодилась з наведеними доводами відповідача та звернулась до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини 

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частин першої, другої, одинадцятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК) застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. 
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності. 
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №15 (надалі - Порядок №15). 
Цей Порядок, у силу пункту 1, визначає механізм внесення, підтвердження зарахування, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, який обраний з метою забезпечення належної поведінки особи, щодо якої застосовано запобіжний захід, її явки за викликом до слідчого, прокурора або суду, а також виконання інших покладених на неї обов`язків, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 Порядку №15 застава вноситься в національній грошовій одиниці на спеціальний рахунок територіального управління ДСА, яке здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, Верховного Суду, який обрав такий запобіжний захід, відкритий у Казначействі в установленому законодавством порядку (далі - депозитний рахунок).
Згідно з пунктом 5 Порядку №15 внесення коштів на депозитний рахунок здійснюється на підставі платіжної інструкції особи чи заставодавця не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави. 
За змістом абзаців першого, другого пункту 6 Порядку №15 платіжна інструкція з відміткою банку про виконання надається слідчому, прокурору, суду, який здійснює кримінальне провадження, та уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення. 
Інформація, що підтверджує зарахування застави на депозитний рахунок передається Казначейством до ДСА шляхом електронної інформаційної взаємодії. Структура та формати даних, що передаються та приймаються в порядку інформаційної взаємодії, визначаються ДСА та Казначейством за погодженням з Вищим антикорупційним судом, Верховним Судом та оформляються протоколом обміну інформацією. 
Кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України /пункт 7 Порядку №15/. 
Пунктом 8 Порядку №8 визначено порядок повернення застави. 
Так, застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. 
Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, Верховного Суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжної інструкції, що підтверджує факт внесення коштів як застави. 
Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, Вищий антикорупційний суд, Верховний Суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжну інструкцію про повернення коштів. 
Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних інструкцій територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, Верховного Суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства.

Оцінка судом обставин справи 

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Спір у справі, що розглядається, виник щодо повернення позивачці застави на підставі вироку Комсомольського міського суду від 23.12.2024 у справі №534/855/21. 
Позиція відповідача полягає у тому, що у резолютивній частині згаданого вироку суду не зазначена ідентифікуюча інформація про заставодавця, внаслідок чого неможливо перевірити зарахування коштів на депозитний рахунок ТУ ДСА, а також визначити, особу, якій належить повернути кошти, внесені як застава. 
Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд зазначає, що у резолютивній частині вироку Комсомольського міського суду від 23.12.2024 у справі №534/855/21 зазначено: "Заставу в розмірі 20430 грн (двадцять тисяч чотириста тридцять) гривень внесену на рахунок - Код отримувача (ЄДРПОУ):26304855, Банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; на рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області 37314008015950, призначення платежу: застава за ОСОБА_2 , згідно ухвали слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.10.2021 – повернути заставодавцю.".
Тож у вироку суду зазначено про повернення застави заставодавцю. 
Суд враховує, що вимоги до змісту вироку суду визначені статтею 374 КПК, в якій відсутні положення про необхідність зазначення у резолютивній частині вироку ідентифікуючої інформації про заставодавця (прізвища, імені, по батькові, дати народження, рнокпп тощо).
Так само пункт 8 Порядку №15 визначає, що разом із заявою про повернення застави особа має надати ТУ ДСА засвідчену судом копію ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави.
При цьому вимог щодо зазначення у такому судовому рішенні ідентифікуючої інформації про заставодавця пункт 8 Порядку №15 не містить. 
Суд враховує, що ідентифікуюча інформація про заставодавця цілком може бути встановлена на підставі платіжного документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави, вимога про надання якого разом із заявою про повернення застави міститься у пункті 8 Порядку №15. 
ОСОБА_1 разом із заявою від 31.07.2025 надала ТУ ДСА квитанцію від 27.10.2021 №1924275 про сплату коштів на депозитний рахунок ТУ ДСА, у якій платником зазначено ОСОБА_3 , призначення платежу: застава за ОСОБА_2 , ухвала Комсомольського міськ. суду від 26.10.2021 по справі № 534/1880/21 /а.с. 7 - зі звороту, 32/.
У заяві від 31.07.2025 позивачка повідомила ТУ ДСА про зміну прізвища та ім`я з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , а до заяви долучила копії свідоцтва про шлюб та свідоцтва про зміну імені /а.с. 10 - зі звороту, а.с. 11/.
Крім того, позивачка разом із заявою від 31.07.2025 надала довідку ТУ ДСА від 28.10.2021 №03/4138/2021-вих, у якій повідомлено про зарахування коштів у розмірі 20430,00 грн на депозитний рахунок ТУ ДСА /а.с. 33/. При цьому у згаданій довідці зазначено, що платником є ОСОБА_3 . 
За наведених обставин, суд констатує, що заява ОСОБА_1 від 31.07.2025 та долучені до неї документи у повній мірі відповідали вимогам пункту 8 Порядку №15 та з належною достатністю надавали можливість ідентифікувати особу заставодавця з метою повернення коштів, внесених як застава. 
Доводи ТУ ДСА, викладені у листі від 13.08.2025, а також у відзиві на позов, щодо неможливості ідентифікації особи заставодавця та необхідності надання судового рішення із зазначенням ідентифікуючих даних особи заставодавця (прізвища, імені, по батькові, дати народження та рнокпп особи, якій належить повернути заставу, інформація про те, коли і ким були внесені кошти на депозитний рахунок) не ґрунтуються на вимогах закону та є проявом надмірного формалізму. 
У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що ТУ ДСА, аналізуючи надані особою документи, перш за все має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми, адже органи державної влади, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому отриманні вигод, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і необґрунтованих перешкод для реалізації особами їх прав.
За обставин справи, що розглядається, надмірне зосередження на дотриманні процедурних норм та бюрократичних процедур, на чому наполягає відповідач, створило перешкоди для досягнення законної мети та порушило права позивачки. 
Бездіяльність ТУ ДСА щодо повернення без виконання заяви ОСОБА_1 від 31.07.2025 не відповідає приписам частини другої статті 19 Конституції України, частини другої статті 2 КАС України, а тому є протиправною. 
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивачки, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА щодо повернення заяви ОСОБА_1 від 31.07.2025 без виконання, а також щодо не направлення до територіального органу Державної казначейської служби України у м. Києві платіжної інструкції про повернення ОСОБА_1 коштів, внесених як застава; зобов`язати відповідача направити до територіального органу Державної казначейської служби України у м. Києві платіжну інструкцію про повернення ОСОБА_1 коштів, внесених 27.10.2021 в якості застави за обвинувачену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на депозитний рахунок ТУ ДСА на підставі ухвали Комсомольського міського суду від 26.10.2021 у справі №534/1880/21.
Підстав для зобов`язання відповідача повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 20430,00 грн немає, оскільки в силу положень абзацу сьомого пункту 8 повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних інструкцій територіального управління ДСА (...), до органу Казначейства.
Таким чином, підставою для повернення коштів є платіжна інструкція ТУ ДСА, а повноваження з перерахування коштів заставодавцю належать органу Казначейства.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково. 

Розподіл судових витрат 

Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачка при звернені до суду сплатила судовий збір у розмірі 2129,92 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 23, 24/. 
Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За змістом абзацу другого частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Водночас Верховний Суд у постанові від 02.12.2021 у справі №280/5145/19 зазначив, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), як способу усунення наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності, є однією вимогою. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.11.2019 (справа №640/21330/18) та від 05.06.2020 (справа №280/5161/19).
За змістом підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
При цьому, частиною першою статті 4 названого Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
А відповідно до частини третьої цієї статті, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 01.01.2026 - 3328,00 грн. 
За звернення до суду з цим позовом позивачка мала сплатити судовий збір у розмірі 1064,96 грн (3328,00 грн х 0,4 х 0,8).
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
А відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправна бездіяльність відповідача, а позов носив немайновий характер, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати ОСОБА_1 у повному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми /частина друга статті 7 Закону України "Про судовий збір"/.
Згідно з частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Тож суд вважає за доцільне повернути позивачці з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір у розмірі 1064,96 грн (2129,92 грн - 1064,96 грн).

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо повернення заяви ОСОБА_1 від 31.07.2025 без виконання, щодо не направлення до територіального органу Державної казначейської служби України у м. Києві платіжної інструкції про повернення ОСОБА_1 коштів, внесених як застава. 
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області направити до територіального органу Державної казначейської служби України у м. Києві платіжну інструкцію про повернення ОСОБА_1 коштів, внесених 27.10.2021 в якості застави за обвинувачену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на підставі ухвали Комсомольського міського суду від 26.10.2021 у справі №534/1880/21.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок). 
Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок). 
Позивачка: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (код ЄДРПОУ 26304855; вул. Соборності, 17, м. Полтава, Полтавська область, 36020).
Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення складено 10 квітня 2026 року.

Суддя Олександр КУКОБА