Справа № 127/18/26 
Провадження № 33/801/333/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Рибчинський В. П.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинський В.П.,
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2026 року визнано ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 гривень 60 коп.
13 березня 2026 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2026 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Одночасно в апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що розгляд справи проведено без його участі, суд першої інстанції не повідомляв його про час та місце розгляду справи, повний текст судового рішення судом направлено не було. Крім того зазначає, що з 06.02.2026 року він перебував на лікуванні, та продовжив лікування з 10 лютого 2026 року, у зв`язку з чим він не міг прибути в судове засідання, надати пояснення та докази. Відтак, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Оскаржена постанова Вінницького міського суду Вінницької області щодо  ОСОБА_1  була винесена 26 лютого 2026 року. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в судове засідання  ОСОБА_1  не з`явився, однак про дату та час розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином.
Доводи  ОСОБА_1  про те, що суд першої інстанції не повідомляв його про час та місце розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки останній був достеменно обізнаний про судове засідання призначене на 26 лютого 2026 року, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20), однак ОСОБА_1  не цікавився перебігом справи та результатом її розгляду.
Посилання апелянта на те, що з 06.02.2026 року він перебував на лікуванні, та з 10.02.2026 року продовжив лікування, у зв`язку з чим не мав можливості приймати участь у справі, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що він дійсно перебував на лікарняному, як і не надано доказів, що на день ухвалення постанови судом першої інстанції та протягом строку на апеляційне оскарження він все ще перебував на лікарняному.
Дотримання встановлених процесуальних строків є обов`язком сторони, а відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні при ухваленні постанови, при тому, що він був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не звільняє правопорушника від негативних наслідків неналежної реалізації своїх процесуальних прав.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.
Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Зважаючи на викладене, враховуючи, що КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення саме з моментом винесення постанови, доводи скаржника з приводу неможливості своєчасного оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2026 року, за відсутності особливих і непереборних обставин,  на увагу не заслуговують. 
Отже, в задоволенні клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2026 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути заявнику у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскардження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду:      В.П. Рибчинський