Справа № 638/168/26
Провадження № 3/638/65/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року          м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., Дудки Є.М., захисника особи, яка притягається до відповідальності – Нечитайло М.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 за частиною першою статті 130 та статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 
ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Харкова одночасно надійшли два адміністративні матеріали про вчинення ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 та статтею 124 КУпАП.
Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26.12.2025 серії ЕПР1 №550726 у справі №638/168/26 (провадження 3/638/65/26), 25.12.2025 о 23 год. 00 хв. у м. Харкові по просп. Перемоги, 59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Форд фокус, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25.12.2025 серії ЕПР1 №550711 у справі №638/201/26 (провадження 3/638/80/26), 25.12.2025 о 23 год. 00 хв. у м. Харкові по просп. Перемоги, 59, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Форд фокус, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував швидкості руху та безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Lexus ux, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 порушив вимогу пунктів 12.1, 13.1 ПДР за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП.
Постановою від 04.03.2026 справи №638/168/26 (провадження 3/638/65/26) та №638/201/26 (провадження 3/638/80/26), об`єднано в одне провадження. Об`єднаній справі присвоенє єдиний №638/168/26 (провадження 3/638/65/26).
У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до відповідальності – ОСОБА_2 , просила закрити провадження у справі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Підстави для закриття провадження виклала у письмовому клопотанні. Зокрема зазначила, що не міститься доказів, якими підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення – керування транспортним засобом, а також відсутній факт виявлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 . Вважає, що важливим пунктом є те, що відповідно до направлення на медичний огляд водія від 25.12.2025, ОСОБА_1 направлено в КНП ХОР «ОКНЛ», яке відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ "ОБЛАСНА КЛІНІЧНА НАРКОЛОГІЧНА ЛІКАРНЯ" знаходиться в стані припинення з 27.06.2025. Тобто, працівниками поліції ОСОБА_1 направлено до неіснуючого на момент зупинки закладу охорони здоров`я, що спростовує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тому що неможливо пройти огляд в закладі якого не існує. 
12.03.2026 захисник надав додаткові пояснення із зазначенням спірних моментів, на які слід особливо звернути увагу.
Враховуючи положення статті 268 КУпАП, яка не вимагає обов`язковою участі особи при розгляді справ за статтею 124 та статтею 130 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (пункт 12.1 Правил дорожнього руху.
Згідно зі статтею 124 КУпАП встановлена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (29 червня 2017 року), Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ізмайлов проти Росії», при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Суд враховує правову позицію ЄСПЛ, що суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. 
Безсторонність за суб`єктивним критерієм означає, що суддя не виявляв особистої упередженості або зацікавленості у результатах розгляду справи. Особиста безсторонність презюмується доти, доки з урахуванням поведінки та/або особистих переконань конкретного судді не буде доведено протилежного. 
Об`єктивна безсторонність вимагає забезпечення самим судом, зокрема його персональним складом, достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви в його об`єктивності та неупередженості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 56)). 
У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, підлягає перевірці наявність або відсутність переконливих фактів, які можуть викликати сумнів у його безсторонності. Це означає, що під час з`ясування питання про існування причин припускати небезсторонність судді вирішальною є не позиція заінтересованої сторони, а обґрунтованість відповідного побоювання. Об`єктивний критерій зазвичай стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження (рішення у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 56).
Дотримання вищезазначеного критерію покликане продемонструвати безсторонність суду учасникам процесу і суспільству з урахуванням того, що одержати докази необ`єктивності чи упередженості конкретного судді зазвичай досить складно. У цьому відношенні ЄСПЛ неодноразово акцентував увагу на важливості зовнішньої форми судових процедур для сприйняття їх поінформованим та розсудливим стороннім спостерігачем. Іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися - має бути також видно, що воно чиниться. Навіть видимість є важливою, оскільки йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні викликати у громадськості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 56).
За практикою ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 65; «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 76). Використання Судом словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.
За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00).
В інших справах, у яких ЄСПЛ оцінив відсутність у судовому процесі сторони обвинувачення як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, національні суди допитували осіб, яких притягували до адміністративної відповідальності, а також із власної ініціативи викликали і допитували свідків. У результаті зазначених самостійних дій судові органи отримували додаткові докази, які використовували на обґрунтування своїх висновків про винуватість заявників у вчиненні адміністративних правопорушень (рішення у справах: «Карєлін проти росії» (Karelin v. Russia) від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 16; «Озеров проти росії» (Ozerov v. Russia), № 64962/01, пункт 53; «Кривошапкін проти росії» (Krivoshapkin v. Russia) від 27 січня 2011 року, заява № 42224/02, пункти 44, 45). Цим самим суди фактично перебирали на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення.
У цій справі суд не вчиняє жодних процесуальних дій, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення. 
Положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.
Щодо тверджень захисника про те, що змушує ОСОБА_1 написати що той визнає провину та диктує що писати, суд зазначає, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє що трапилося і поліцейський зазначає, як це можна сформулювати. ОСОБА_1 є правоздатною особою і докази іншого відсутні в матеріалах справи, інформації про звернення останнього із повідомленням про вчинення тиску чи примусу з боку працівників поліції в матеріалах справи також відсутні. 
Зміст показань особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, і свідків у судовому засіданні міг би залежати від поставлених запитань, способу допиту і проведення його судом замість прокурора. Натомість долучені до справи письмові докази були зібрані й задокументовані органом Національної поліції без участі суду.
Згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а також дії, передбачені нормами статті 124 КУпАП, є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.
У частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України "Про прокуратуру", ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП "Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення" не включає прокурора до складу учасників цього провадження.
Також, суд зазначає що на відеозаписі події зафіксовані всі обставини, які підлягають доказування у справах про адміністративні правопорушення, а тому незначні розбіжності у часі адміністративного правопорушення, жодним чином не впливає на законність постанов.
Суд також враховує, що, за змістом частини п`ятої статті 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, тому критично ставиться до посилань захисника на те, що ОСОБА_1 направили для проходження огляду до неіснуючого закладу.
Доводи захисника щодо відсутності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 550711 від 25.12.2025, а також письмових пояснень ОСОБА_1 від 25.12.2025 встановлено, що 25.12.2025 приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , та допустив зіткнення з транспортним засобом Lexus UX, д.н.з. НОМЕР_2 . У зв`язку із зазначеною дорожньо-транспортною пригодою та тим, що автомобілі учасникив цієї події стояла на проїзжій частині із включеними аварійними сигналами, працівники поліції зупинилися та під час спілкування з ОСОБА_1 виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820, так і у закладі охорони здоров`я — КНП ХОР «ОКНЛ» у лікаря-нарколога. Сам ОСОБА_1 під час надання пояснень зазначив, що не встиг вчасно загальмувати через те що на дорозі ожеледиця і послався на якість гуми автомобіля.
Підстав для закриття провадження судом не встановлено, що має наслідком відмову у відповідному клопотанні захисника.
Щодо тверджень захисника у судовому засіданні про те, що водії транспортних засобів збиралися скласти Європротокол і не потребували втручання поліції, суд зазначає таке.
Європротокол спеціальний уніфікований бланк, який заповнюється учасниками дорожньо-транспортної пригоди, під яким слід розуміти «Повідомлення про ДТП». Порядок використання та відшкодування по Європротоколу регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних заходів».
Згідно з пунктом 33.2. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Разом із тим, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння і йому було запропоновано пройти відповідний огляд.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП та статтею 124 КУпАП, підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 26.12.2025 серії ЕПР1 №550726; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, направленням до КНП ХОР «ОКНЛ» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу; відеозаписом з бодікамери №475957; протоколом про адміністративне правопорушення від 25.12.2025 серії ЕПР1 №550711; схемою жорожньо-транспортної пригоди від 25.12.2025; поясненнями ОСОБА_3 від 25.12.2025; поясненнями ОСОБА_1 від 25.12.2025.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених статтями 124 та частиною першою статті 130 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до статей 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву в суду.
Дослідженими в судовому засіданні докази поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР внаслідок чого здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом і вони отримали механічні пошкодження, а також відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 2.5 ПДР) і його дії правильно кваліфіковано за статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують адміністративну відповідальність, не встановлено.
Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Частинами першою та другою статті 36 КУпАП встановлено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Санкцією статті 124 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Частинами першою та другою статті 36 КУпАП встановлено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Таким чином, остаточне стягнення на ОСОБА_1 накладається з урахуванням положень статті 36 КУпАП, у межах санкції статті 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі днієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, за кожне вчинене правопорушення, та як за більш серйозне правопорушення з числа вчинених - в межах частини першої статті 130 КУпАП.
Щодо клопотання захисника не позбавляти ОСОБА_1 права керувати транспортними засоби у разі визнання його винуватим у вказаних правопорушеннях, суд зазначає, що санкція частини першої статті 130 КУпАП не містить альтернативи щодо застосування адміністративного стягнення.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у розмірі 665,60 грн покладається на  ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 36, 40-1, 124, 130, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в клопотанні про закриття провадження у справі.
Визнати винним  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП, частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Відповідно до положень статей 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Харкова.
Реквізити для сплати штрафу та судового збору розміщені на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду м. Харкова у розділі «Громадянам», підрозділи «Сплата штрафів» та «Сплата судового збору за рішеннями про стягнення судового збору на користь держави» (веб-адреса сторінки: https://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/).
Штраф вноситься порушником в установу банку України та має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Суддя   О.В. Малахова