Справа №585/63/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Машина І. М.	
Номер провадження 33/816/1032/26 	Суддя-доповідач Соколова Н. О. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

18 березня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., розглянувши у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Дуденок Оксани Олександрівни та потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2026, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,
з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Дуденок О.О.,
потерпілої – ОСОБА_2 ,
потерпілого – ОСОБА_3 та його представника Лиходій Ю.С.,

установив:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців за те, що 18.12.2025 о 16:00 год в с. Андріяшівка, дорога Р60 153км+800 водій ОСОБА_1 керував автомобілем БМВ, д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби та не знизив швидкість до такої, щоб мати можливість зупинити транспортний засіб у межах видимого простору дороги незалежно від встановлених обмежень, в результаті чого здійснив зіткнення з трактором john deer, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , а в ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водії та пасажир ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, чим порушив п. 12.2 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Дуденок О.О. та потерпіла ОСОБА_2 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами, в яких просили скасувати постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2026 та згідно з апеляційними вимогами ОСОБА_2 – направити матеріали справи до поліції для доопрацювання і притягнення до відповідальності ОСОБА_3 , а за апеляційною скаргою захисника Дуденок О.О. – провадження відносно ОСОБА_1 закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт ОСОБА_2 посилається на те, що хоча вона і є власницею авто, яке під керуванням ОСОБА_1 потрапило в ДТП і зазнало механічних пошкоджень, однак суддею суду першої інстанції було відмовлено в клопотанні про визнання її потерпілою, чим порушено її права.
При цьому, ОСОБА_2 вважає, що саме через винні дії водії трактора ОСОБА_3 її автомобілю були завдані ушкодження і для відшкодування шкоди вона повинна мати статус потерпілої в даній справі.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги адвокат Дуденок О.О. посилається на те, що суддею суду першої інстанції не було взято до уваги ряд доказів, зокрема, довідку про результати проведення перевірки по факту ДТП від 27.12.2025, згідно з якою на причепі у темну пору доби не були включені габаритні ліхтарі; письмові пояснення водія ОСОБА_3 , який пояснював, що хоча світлові прилади на цистерні не працювали, однак прийняв рішення рухатись технічно несправним транспортом; висновок експерта, за яким ОСОБА_1 не мав технічної спроможності здійснити зниження швидкості до повної зупинки; пояснення ОСОБА_1 щодо раптової появи трактора на дорозі; кольоровим фото, з яких вбачається відсутність вилок з`єднання проводів; пояснення ОСОБА_2 , згідно з якими бочка винирнула з темряви, взялася нізвідки.
Заслухавши доповідь судді щодо доводів апеляційних скарг захисника Дуденок О.О. та потерпілої ОСОБА_2 , особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дуденок О.О., потерпілу ОСОБА_2 , які підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, потерпілого ОСОБА_3 та його представника адвоката Лиходій Ю.С., які вважали постанову судді законною та обґрунтованою та просили залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону, і як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засідання ОСОБА_1 повідомив, що вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не визнає. Пояснив, що 18 грудня 2025 року близько 16 год. рухався на автодорозі Пирятин – Ромни між населеними пунктами Лохвиця – Ромни, поблизу села Андріяшівка, їхав автомобіль назустріч, він перемкнув фари на ближнє світло, вони з тим автомобілем роз`їхалися. Потім він ввімкнув дальнє світло фар, у цей момент побачив, що по його смузі руху їде трактор з бочкою, почав гальмувати, але було дуже мало часу, і сталося зіткнення. Його швидкість була десь 70-90 км/год. Була темна пора доби, завантаженості траси не було. На тракторі з бочкою не було ніяких габаритних знаків. Яка була відстань між його автомобілем і трактором, точно сказати не може, але після того, як він помітив трактор і зіткненням минуло пару секунд, він не мав змоги ні загальмувати, ні зупинитися. Після ДТП водій трактора Пензій підійшов до них, вони з ОСОБА_4 викликали поліцію, швидку, зателефонували власниці автомобіля. Його автомобіль зазнав пошкоджень. Він тілесних ушкоджень не отримав. Після ДТП він бачив, що бочка ніяким чином не була підключена до трактора, з`єднання не було взагалі.
У свої поясненнях водій трактора «Джон дір» ОСОБА_3 зазначав, що 18 грудня 2025 року він отримав наряд поїхати з м. Лохвиця в с. Гудими Роменського району Сумської області трактором «ДжонДір» забрати там бочку, відтранспортувати її. Він приїхав в с. Гудими Роменського району близько 15.00 год., підчепив бочку, близько 15.00 год. виїхав з с. Гудими, їхав польовими дорогами, а десь о 16.00 год. виїхав на трасу Пирятин – Ромни поблизу с. Андріяшівка, проїхав метрів 500, почув удар. Було десь 16.10 год., починало сіріти. Він виліз з трактора, побачив розбитий автомобіль. Далі викликали швидку, приїхали працівники поліції. З моменту, як виїхав на дорогу Пирятин – Ромни, до моменту зіткнення минуло десь хвилин 10, їхав зі швидкістю 30 км/год. Не знає точно, скільки він проїхав, це була десь половина шляху довжиною в один кілометр. Він їхав одним колесом по ґрунтовій частині дороги, іншим – по проїжджій. Перед тим, як він виїжджав з с. Гудими, він побачив у дзеркалах, що габаритні вогні на бочці працювали, освітлення було. Далі на трасі, вважає, що з`єднання відпало при ударі чи з іншим причин, точно сказати не може. Він дав пояснення працівникам поліції, що сам прийняв рішення їхати з несправною бочкою, бо був в стресовому стані. Траса не була завантажена. Авто майже не було. Чи були зустрічні авто, він сказати не може. На тракторі він вмикав аварійний сигнал, чи вмикав на бочці, сказати не може. Трактор зазнав механічних пошкоджень – рама, колесо пошкоджені, тілесних ушкоджень не має. З`єднання було, як чіпляв бочку, а після ДТП відпало. Удар був дуже великої сили, що задні колеса заїхали до передка. Бочка під час транспортування була пустою.
Також, в судовому засіданні було допитано й інших осіб, за участі яких сталась дана ДТП.
Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснював, що 8 грудня 2025 року він їхав на передньому пасажирському сидінні з ОСОБА_1 , їхали по трасі Пирятин – Ромни. Швидкість автомобіль «БМВ», яким вони їхали, була десь 70 км/год. За дорогою він сильно не пильнував, в певний момент відчув сильний удар, зрозумів, що врізалися в бочку, яка винирнула з темряви, з`явилася нізвідки. У його полі зору він не бачив перешкод, якби перешкода була, він побачив би. Вони вилізли з авто, побачили, що сталося ДТП. Згодом його забрала швидка допомога. Він був у свідомості після ДТП. До них підійшов водій трактора, чи говорив він щось, він не пам`ятає. Тілесні ушкодження у нього незначні, претензій до ОСОБА_1 у нього немає.
ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона є власником автомобіля «БМВ», на якому ОСОБА_1 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. 18 грудня 2025 року близько 16.20 год. до неї зателефонував ОСОБА_1 , повідомив, що потрапив в ДТП. Через 30-40 хвилин вона приїхала на місце ДТП. Вона побачила заведений трактор з бочкою, серед дороги була розбита її машина. Були працівники поліції, один з яких сказав їй знайти водія трактора, вона шукала, але не знайшла, на місці ДТП були сторонні люди. Ці чоловіки заважали робити їй відео зйомку місця події для страхової компанії. На бочці був напис « ОСОБА_5 », на ній не було світло відбиваючих наклейок. Коли вона підійшла до бочки і трактора, то побачила, що проводи, які повинні бути ввімкнені в розетку, були брудні, і зв`язані вірьовочкою до причепу. Освітлення, на її думку, ніхто не підключав, це видно на відео, знятому нею на телефон. Вона говорила працівникам поліції, щоб вони зафіксували, що на бочці не було світла. ОСОБА_1 говорив, що це були долі секунд. До ОСОБА_1 вона не має жодних претензій. На наступний день їй зателефонував ОСОБА_4 , сказав, що з ним все нормально.
З врахуванням таких пояснень водіїв – учасників ДТП та свідків вказаної пригоди, дослідивши складений відносно ОСОБА_1 протокол серії ЕПР1 № 552182 за ст. 124 КУпАП; рапорт працівника Роменського РВП ГУНП України в Сумській області від 18.12.2025 щодо повідомлення зі служби 102 про те, що 18.12.2025 о 16:21 год за адресою: Роменський район, с. Андріяшівка ДТП біля Стелли за 10 км від ОСОБА_6 , є потерпілі, кількість невідома, авто в`їхало в трактор з аміаком; довідку КНП «Роменська центральна районна лікарня» Роменської міської ради від 25.12.2-25 №01-20/2840 про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , 18.12.2025 швидкою допомогою був доставлений до відділення екстреної медичної допомоги з діагнозом: забій м`яких тканин обличчя, садна обличчя та лівої кисті; схему до протоколу огляду місця ДТП від 18.12.2025; наявний у матеріалах справи відеозапис, який стосується вказаної ДТП, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про наявність саме у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
З такими висновками судді суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, і правильність таких висновків доводами апеляційної скарги жодним чином не спростовано.
Також апеляційний суд погоджується й з висновком судді суду першої інстанції про те, що наявним у матеріалах справи висновком експерта не спростовується винуватість ОСОБА_1 в порушенні ним п. 12.2 ПДР України, оскільки згідно з висновком експерта вирішити питання щодо того, чи вбачається в діях водія автомобіля BMW 320 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який за його поясненнями рухався зі швидкістю близько 90 км/год., невідповідності вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України з технічно точки зору не є можливим, так як в наданих на експертизу матеріалах справи №585/63/26 відсутні необхідні для цього вихідні дані, щодо об`єктивно встановленої видимості елементів дороги.
Крім того, доводи про відсутність габаритних вогнів на причепі, технічну несправність транспортного засобу та інші обставини, на які посилається захисник, не спростовують винуватості ОСОБА_1 , оскільки навіть за наявності таких обставин водій зобов`язаний: обирати безпечну швидкість руху, бути уважним та контролювати дорожню обстановку, вживати заходів для уникнення зіткнення. 
При цьому, апеляційний суд зауважує, що твердження ОСОБА_2 про «раптову появу» трактора є оціночними та не підтверджують відсутність винуватості ОСОБА_1 .
Факт наявності перешкоди на дорозі (у тому числі недостатньо освітленої) не звільняє водія від обов`язку дотримання вимог безпечної швидкості та дистанції, так як на водія покладений обов`язок враховувати можливість виникнення перешкод, особливо у темну пору доби, та обирати таку швидкість руху, яка забезпечує можливість зупинки транспортного засобу в межах видимості дороги.
При цьому, на спростовування доводів апеляційних скарг, апеляційний суд зауважує, що питання про наявність порушень правил дорожнього руху у діях водія трактора ОСОБА_3 не є предметом розгляду цього провадження, а у даній справі було здобуто достатньо доказів, якими підтверджується винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Що стосується доводів апелянта ОСОБА_2 про порушення її прав у зв`язку з відмовою у визнанні потерпілою, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, так як питання відшкодування матеріальної шкоди може бути вирішене в порядку цивільного судочинства і не залежить від надання статусу потерпілого у справі про адміністративне правопорушення, а тому відмова суду першої інстанції у задоволенні відповідного клопотання не вплинула на повноту та об`єктивність розгляду справи.
Таким чином, всупереч доводів апелянтів, апеляційний суд вважає, що вказана справа була розглянута суддею повно, всебічно, об`єктивно і підстав для висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на що посилаються апелянти в своїх апеляційних скаргах, під час апеляційного розгляду встановлено не було.
Враховуючи вказані обставини, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційні скарги - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України,

постановив:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2026 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника – адвоката Дуденок Оксани Олександрівни та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на цю постанову без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  Н. О. Соколова