Справа № 127/2870/26 
Провадження № 33/801/392/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач: Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,
за участю : особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Мамай А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2026 року,  у справі про притягнення до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож.: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2026 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
У постанові суду зазначено, що згідно зі протоколом про адміністративне правопорушення 24.01.2026 року приблизно о 23.10 год. в м. Вінниці, по вул. Шевченка, 64, водій ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом марки «Шевроле» держномер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився приладом алкотестер Драгер 0054 – результат 1,61 проміле.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними доказами.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2026 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу та події адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема посилається на те, що під час проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду працівниками поліції допущено істотні порушення. 
Крім того в апеляційній скарзі зазначено, що розгляд справи відбувся у його відсутності, нехтуючи його процесуальними правами. 
Також ОСОБА_4 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області, в зв`язку з тим, що розгляд справи було проведено у його відсутність, копію оскаржуваної постанови ним не отримано, про її існування останній дізнався лише 20 березня 2026 року.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2026 року.
20 квітня 2026 року на адресу Вінницького апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли доповнення до апеляційної скарги та письмові пояснення останнього в яких зазначено що  ОСОБА_1 не було роз`яснено в повному обсязі як проходить процедура огляду на стан сп`яніння, зокрема, що у разі незгоди із результатами огляду на місці він може пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Разом з тим, працівник поліції не з`ясував чи погоджується ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння на місці, йому не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, внаслідок чого порушено ч. 3 ст. 266 КУпАП. Працівниками поліції не було складено направлення для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, вказане направлення відсутнє і в матеріалах судової справи, що є суттєвим порушенням процедури проведення огляду на стан сп`яніння на місці. Всупереч нормам чинного законодавства поліцейські не роз`яснили водієві його права і обов`язки в контексті процедури проходження огляду та складення протоколу про адміністративне правопорушення. Поліцейські не складали направлення для проведення огляду в найближчому закладі охорони здоров`я чим порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735, а тому процедура огляду є недійсною в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП. З огляду на викладене, апелянт наголошує на те, що була відсутня згода з результатом огляду на стан сп`яніння, працівники поліції пропонували пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, направлення на огляд в закладі охорони здоров`я йому не видали, до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння його не доставили, то його огляд проведений працівниками поліції з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.
В судовому засіданні 21 квітня 2026 року судом вище зазначені документи були долучені до матеріалів справи.
Крім того захисником ОСОБА_1 – адвокатом Мамай А.С. було заявлено клопотання про виклик та допит інспекторів для надання пояснень.
Суд відмовив у задоволенні вище вказаного клопотання, оскільки як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі (частина 1 статті 272 КУпАП). Пояснення особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути доказами вчинення адміністративного правопорушення, саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №161/5372/17 адміністративне провадження №К/9901/34016/18. 
В судовому засіданні особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Мамай А.С., апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги підтримали, просили суд її задовольнити.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом (ч. 7 статті 294 КУпАП).
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Згідно ст. 266 ч. 1, 2, 3, 4 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно зі протоколом про адміністративне правопорушення 24.01.2026 року приблизно о 23.10 год. в м. Вінниці, по вул. Шевченка, 64, водій ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом марки «Шевроле» держномер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився приладом алкотестер Драгер 0054 – результат 1,61 проміле, чим порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Вина ОСОБА_1 і факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №574712 від 25.01.2026, рапортом поліцейського С.Поберезького, в якому зазначено, що під час несення служби 25.01.2026 року в м. Вінниці по вул. Шевченка, 64, було зупинено автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Огляду на стан сп`яніння, який проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера Драгер 7510, результат позитивний – 1, 6 проміле,  а також відеозаписом фіксації вчиненого правопорушення з портативних нагрудних камер працівників патрульної поліції. 
Судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського та встановлено хронологію подій, зокрема, з відеозапису убачається, що працівники поліції, прибувши на місце дорожньо-транспортної пригоди, виявили водія транспортного засобу ОСОБА_1 , який пояснив, що випробували транспортний засіб, на питання поліцейського «чи вживали алкогольні напої?», ОСОБА_1 відповів, що не вживав алкогольні напої. Під час спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода та нечітка вимова) у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився. Поліцейським спершу було проведено пасивний тест, після чого роз`яснено ОСОБА_1 як потрібно продувати прилад «Драгер». Результат огляду склав 1,61‰. Працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Сукупність вказаних обставин переконує суд в тому, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та під час керування транспортним засобом був зупинений працівниками поліції.
За змістом п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
За змістом п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно з пунктом 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 N1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів у справі не вбачається.
Як слідує з матеріалів справи огляд ОСОБА_1 було проведено із його згоди за допомогою Drager Alkotest 7510 прилад ARND-0054 тест №455, результат – 1,61‰, тобто перевищує допустимий цифровий показник. Під час проведення огляду у відповідності до ст. 266 КУпАП застосовувалися технічні засоби відеозапису, а саме портативні відеореєстратори. ОСОБА_1 після проходження огляду жодних зауважень щодо порядку огляду та результатів приладу не мав.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що поліцейським чітко роз`яснювалися ОСОБА_1 наслідки за результатами проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, у тому числі, якщо показник становитиме більше 0,2 проміле. Крім того, як вбачається із досліджених судом матеріалів будь-яких заперечень щодо проведеного огляду, а також зауважень щодо дій поліцейських від ОСОБА_1 не надходило, при цьому окремого бажання щодо повторного проходження огляду, у тому числі, в медичному закладі ОСОБА_1 не заявляв, тому доводи апеляційної скарги щодо того, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, направлення на такий огляд не видали та не доставили його для проходження огляду на стан сп`яніння у заклад охорони здоров`я, тому суд вважає такі доводи неспроможними, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та розцінені судом як спосіб захисту з метою уникнення передбаченої законом відповідальності.
Правових підстав вважати, що працівниками поліції допущено порушення вимог статті 266 КУпАП суд не вбачає.
У справі, що переглядається апеляційним судом, відсутні будь які належні і допустимі докази які б вказували на недостовірність чи неправильність Акту огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Будь-яких заперечень саме щодо дій працівників поліції від ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №5574712 від 25.01.2026 не надходило, також суд звертає увагу, на те, що ОСОБА_1 проставив підпис у пунктів 13 протоколу, чим підтвердив, що йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Загалом невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, зміна позиції (незгода із результатами огляду на стан сп`яніння, про що ОСОБА_5 не зазначав раніше на стадії оформлення протоколу про адміністративне правопорушення), суд розцінює як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе стягнення у виді значного штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Підпунктом «б» частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктом 2.9-а Правил дорожнього руху України визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів, а статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування в стані алкогольного сп`яніння будь-яким транспортним засобом, а не виключно механічним.
Відповідно до частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.
З огляду на встановлене, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови без змін.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 251; 252; 283; 284; 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя І.В. Міхасішин