ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/22363/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язаня вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова щодо не нарахування та невиплати їй індексації-різниці (фіксованої суми індексації) грошового забезпечення в розмірі 3 968,75 грн. (щомісячно) за період з 01.03.2018 року по 30.07.2025 року;
- зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова нарахувати та виплати індексацію-різницю (фіксовану суму індексації) грошового забезпечення в розмірі 3 968,75 грн. (щомісячно) за період з 01.03.2018 року по 30.07.2025 року;
- зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" - за період з 01.03.2018 року по дату виплати заборгованих сум.
Позовні вимоги Позивача мотивовані тим, Позивач проходила військову службу та перебувала на фінансовому забезпеченні у Житомирському військовому інституті імені С.П.Корольова і за період проходження військової служби з 01.03.2018 року по 30.07.2025 року Позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація її грошового забезпечення щомісячно у фіксованому розмірі. На звернення Позивача щодо нарахування та виплати такої індексації Позивач відповіді не отримала. Позивач вважає, що має законне право на індексацію грошового забезпечення за вказані періоди в повному обсязі відповідно до вимог абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. 

Ухвалою суду від 26.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова, направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив і зазначив про відсутність правового обґрунтування щодо виплати індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав для проведення індексації грошових доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, регулюються правовими нормами Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-XII) в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач у спірний період проходила військову службу у Житомирському військовому інституті імені С.П.Корольова і з 30.07.2025 року згідно наказу Відповідача №219 звільнена з військової служби з виключенням з військового обліку.

Сторонами суду не надано жодних доказів щодо нарахування та виплати Позивачу індексації її грошового забезпечення за спірний період з 01.03.2018 року по 30.07.2025 року.

Таким чином, суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до наявності у Позивача права на індексацію грошового забезпечення за спірний період із врахуванням вимог абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, обчисливши щомісячний розмір індексації 3 968,75 грн., як різницю між сумою індексації, обчисленої в березні 2018 року із застосуванням індексів споживчих цін, що відповідають місяцю підвищення посадового окладу січень 2008 року, і розміром підвищення доходу в березні 2018 року.

Суд враховує, що індексація заробітної плати — це механізм її підвищення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону №1282-XII). Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (надалі - Порядок № 1078). Розрахунок самої індексації, оскільки вона покликана захистити доходи населення від інфляції, ґрунтується на індексі споживчих цін (індексі інфляції), який щомісяця публікується Держстатом України.
Безспірно, в розумінні вимог Закону №1282-XII та Порядку № 1078 для індексації заробітної плати необхідно визначити два показники: базовий місяць та коефіцієнт індексації. Базовий місяць — це місяць останнього підвищення окладів.
Коефіцієнт індексації обчислюється на базі щомісячних індексів інфляції. Розрахунок ведеться зростаючим підсумком шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за базовим — до перевищення порогу індексації.
Суд враховує, що відповідно до абзацу другого пункту 1-1 Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Згідно абзацу другого пункту 5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Суд враховує, що підвищення окладів (посадових та за військовим званням) для військовослужбовців, до яких відносився Позивач, мало місце з 01.03.2018 року згідно постанови КМ України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 року в редакції від 24.02.2018 року, що набрала чинності з 01.03.2018 року.

Таким чином, базовим місяцем для спірного обчислення є березень 2018 року, а розрахунок - з наступного за базовим.
За офіційними даними Державної служби статистики індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, у квітні 2018 року - 100,8%, в травні 2018 року - 100,0%, в червні 2018 року - 100,0%, в липні 2018 року - 99,3%, в серпні 2018 року - 100,0%, у вересні 2018 року - 101,9%, в жовтні 2018 року - 101,7%.
Тобто, відповідно до офіційних даних поріг індексації в 103% було перевищено лише в жовтні 2018 року (100,8% х 100,0% х 100,0% х 99,3% х 100,0% х 101,9% х 101,7% та поділити на 100).
Приписами ст.3 Закону №1282-XII прямо зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до вимог пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Враховуючи, що офіційне опублікування індексу споживчих цін, який засвідчив перевищення порогу в 103%, мало місце в листопаді 2018 року, у Позивача право на індексацію його грошового забезпечення виникло в грудні 2018 року.

Як вже зазналося судом, сторонами не надано суду жодних доказів щодо підтвердження проведення індексації грошового забезпечення Позивача за період з грудня 2018 року по липень 2025 року та її розміри.
Зазначене дає право суду зробити висновок, що індексація грошового забезпечення Позивача за період з грудня 2018 року по липень 2025 року не була проведена і відповідно не була виплачена Позивачу.

Одночасно суд зазначає про безпідставність доводів Позивача, наведених у позові, щодо наявності підстав для нарахування та виплати Позивачу індексації його грошового забезпечення у фіксованому розмірі щомісячно як різниця між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення.

Суд зазначає, що поняття "фіксований розмір індексації" не міститься ні в правових нормах Закону №1282-XII ні в правових нормах Порядку №1078.
Правові визначення "фіксована сума індексації" та "фіксована величина суми індексації" містилися лише в додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 р. № 526
З грудня 2015 року після внесення змін в Порядок №1078 постановою КМ України від 9 грудня 2015 р. № 1013 терміни "фіксована сума індексації" та "фіксована величина суми індексації" відсутні в цьому Порядку №1078 для проведення індексації.
По цій причині відсутні підстави для врахування судом при вирішенні даного спору висновків Верховного Суду у відповідних справах, зазначених у позові.

Більш того, суд звертає увагу, що в розумінні вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу лише за умови якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації.
Всупереч вказаним вимогам Позивач не обґрунтував, що в розмір підвищення її грошового доходу в березні 2018 року був менший за суми індексації.

Позивач не врахувала, що приписами статі 2 Закону №1282-XII та пункту 4 Порядку №1078 прямо зазначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає (абзац п`ятий пункту 4 цього ж Порядку №1078).
Такий правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2025 року у справі №400/6254/24, який підлягає врахуванню судом при вирішенні даного спору.

Крім того, Позивач та її представник не врахували, що відповідно до Закону України № 2710-IX «Про Державний бюджет на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року індексація грошових доходів населення, в тому числі грошового забезпечення військовослужбовців за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року не здійснювалася.
Одночасно суд враховує, що відповідно до вимог ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-III (надалі - Закон № 2017-III) індексацію доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін віднесено до державних соціальних гарантій.
В розумінні вимог ст.1 цього ж Закону № 2017-III прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Позивач та її представник не врахував, що за приписами ст.6 Закону №1282-XII грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Системний аналіз положень Закону № 2017-III та Закону N1282-XII свідчить, що індексація грошових доходів населення, в тому числі грошового забезпечення Позивача, є державною соціальною гарантією, що здійснюється з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін та в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Така індексація не здійснюється та не має на меті перегляд посадових окладів, заробітної плати громадян, пенсії, тощо з метою їх збільшення.

Зазначене свідчить про наявність порушеного права Позивача на індексацію її грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2022 року та з січня 2024 року по липень 2025 року. 
Порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Відповідача провести індексацію її грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2022 року та з січня 2024 року по липень 2025 року у відповідності до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Одночасно суд частково погоджується з доводами Позивача, що відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-III (надалі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Як зазначено в ст.4 цього ж Закону № 2050-III, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
За приписами ст.3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зазначене свідчить, що Позивач має право на компенсацію втрати такої частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Порушене право Позивача в цій частині підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Відповідача при нарахуванні та виплаті індексації її грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2022 року та з січня 2024 року по липень 2025 року нарахувати та виплати компенсацію втрати такої частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Таким чином, позовні вимоги Позивача є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова (проспект Миру,22 м. Житомир, 10004, код ЄДРПОУ 08183359) задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2022 року та з січня 2024 року по липень 2025 року.
Зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2022 року та з січня 2024 року по липень 2025 року у відповідності до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у вигляді індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018року по грудень 2022року та з січня 2024року по липень 2025року у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

09.03.26