Справа 362/1645/26 
Провадження 3/362/658/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.2026 року  місто Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 КУпАП,
встановив:
Відпoвіднo дo прoтoкoлу серії ЕПР 1 № 3589796від 12.02.2026, 12.02.2026 о 17:00 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області не перехресті вул. Соборна та вул.. Грушевського, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN 19.403, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення п. 13.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановкою, не обрав безпечного бокового інтервалу, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Citroen C5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином. 
06.03.2026 до суду надійшла заява ОСОБА_2 (іншого учасника ДТП), за якою останній просить закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 . Зазначає, що за вказаних подій протоколи були складені протоколи на обох учасників пригоди, однак на його думку саме порушення ним ПДР було причиною дорожньо-транспортної пригоди.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді даної справи, дійшов до висновку про таке.
Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
П. 1.5 ПДР України вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Згідно п. 2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
Так п. 13.1 ПДР України зобов`язує водія залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Так, з матеріалів справи, зокрема схеми дорожньо-транспортної пригоди від 12.02.2026, підписаної обома учасниками пригоди без зауважень, вбачається, що вони рухались в попутному напрямку. Водій автомобіля MAN 19.403, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 мав намір рухатись прямо, а автомобіль Citroen C5, д.н.з. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 мав намір виконувати маневр повороту праворуч. Також на даній схемі зафіксовано місце зіткнення (позначка 3) та сніговий намет (позначка 4), яка є перешкодою для руху автомобіля Citroen C5, д.н.з. НОМЕР_2 .
Транспортні засоби отримали такі ушкодження: автомобіль MAN – передній бампер, передня права арка, бензобак, заднє праве колесо; автомобіль Citroen C5, д.н.з. НОМЕР_2 , передня ліві дверцята, переднє ліве крило, передній бампер, передня ліва блок фара. 
Таким чином, характер механічних пошкоджень, їх локалізація, направленість утворення у сукупності з взаємним розташуванням обох автомобілів на проїзній частині, дає обґрунтовані підстави вважати, що у ОСОБА_1 , не було об`єктивної можливості передбачити дії водія ОСОБА_2 з можливістю уникнення зіткнення, доказів протилежного суду не надано.
Отже, матеріали зазначеної справи не містять будь-яких беззаперечних доказів, які б указували на те, що ОСОБА_1 у зазначеній дорожній обстановці умисно не виконав будь-який із обов`язків, передбачених п. п. 2.3б, 13.1 ПДР України, на що суду вказав ОСОБА_2 у своїй заяві. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
У силу статті 19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності, які за аналогією права із кримінальним процесом притаманні і КУпАП, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Зважаючи на викладене, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до висновку про недоведеність у даному випадку вини ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» і наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 cт. 247 КУпAП за вiдсутністю подiї і cкладу aдміністративного прaвопорушення.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251-252, 283-284, 294 КУпАП, суд
постановив:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко