ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Черкаси справа № 925/1369/25 
Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., без участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Променерго-Ресурс» про розподіл судових витрат у справі № 925/1369/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Променерго-Ресурс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Ласощів» про стягнення 1332739 грн 85 коп.,
ВСТАНОВИВ :

05.02.2026 року позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Променерго-Ресурс”, в особі представника звернувся, через систему «Електронний суд», до Господарського суду Черкаської області із заявою про про розподіл судових витрат (вх. №1975/26) та доказами понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35000 грн, які просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Світ Ласощів”.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.02.2026 року заяву позивача про розподіл судових витрат призначено до розгляду в судове засідання на 17.02.2026 року, про її розгляд повідомлено сторін.
Сторони явку представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання відповідно до довідок суду про доставку електронних листів з ухвалою суду від 09.02.2026 року до їх електронних кабінетів, причини неявки представників не повідомили. 
Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути заяву позивача у відсутності представників сторін.
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано додаткове рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши заяву позивача про розподіл судових витрат (вх. №1975/26 від 05.02.2026 року), матеріали справи № 925/1369/25 в частині, що її стосуються, та оцінивши їх у сукупності суд заяву позивача задовольняє частково з таких підстав.
04.11.2025 року позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Променерго-Ресурс», через систему «Електронний суд», звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Ласощів» про стягнення, на підставі договору на постачання природного газу № Г-22/07 від 30.12.2021 року, 1320264 грн 52 коп. боргу, 12475 грн 33 коп. 3% річних, що разом становить 1332739 грн 85 коп. В позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи: 19991 грн. судовий збір, 35000 грн витрат на професійну правничу допомогу, докази яких будуть подані суду. До позовної заяви долучено копію ордера серії СА №1140821 від 04.11.2025 року.
Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 07.11.2025, 09.12.2025, 20.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/1369/25 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, яке в подальшому, за клопотаннями відповідача (вх. №18292/25 від 09.12.2025 року, №895/26 від 19.01.2026 року), відкладено на 04.02.2026 року.
Рішенням суду від 04.02.2026 року у справі № 925/1369/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Променерго-Ресурс» задоволено повністю, стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю “Світ Ласощів” 1320264 грн 52 коп. боргу, 12475 грн 33 коп. 3% річних, 19991 грн витрат по сплаті судового збору.
05.02.2026 року позивач в особі адвоката Рижай А.А подав, через систему «Електронний суд», заяву про розподіл судових витрат (вх. № 1975/26), яка є предметом розгляду, до заяви додав копії: свідоцтва про паво на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №001477 від 02.02.2025 року; договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.10.2025 року; додатку № 1 від 28.10.2025 року; акта приймання-передачі наданих послуг від 04.02.2026 року на суму 35000 грн.; платіжної інструкції №3961 від 16.07.2025 року про сплату позивачем на користь ФОП Рижай А.А. 35000 грн. оплати гонорару за договором про надання правничої (правової) допомоги від 28.10.2025 року.
Із доданих до позовної заяви і заяви про розподіл судових витрат документів вбачається, що 28.10.2025 року між позивачем, як замовником, та адвокатом Рижай Анною Андріївною укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, в якому сторони погодили, зокрема, наступне:
п. 2.1 – розмір гонорару обраховується відповідно до ставок за надання правничої допомоги викладених та узгоджених сторонами у додатку до договору;
п. 2.3 – порядок та строки виплати гонорару за надану правничу допомогу визначаються сторонами у додатка до договору для кожної справи;
п. 2.5 – за наслідками виконання цього договору (додатків до договору) сторони підписують акт виконаних робіт.
Того ж дня – 28.10.2025 року сторонами до договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.10.2025 року погоджено додаток №1 – Порядок, обчислення та строки оплати гонорару за надану професійну правничу допомогу, в якому визначено наступне:
п.1.1. – за надання професійної правничої допомоги клієнт виплачує адвокату винагороду (гонорар) за представництво клієнта в Господарському суді Черкаської області щодо стягнення заборгованості за постачання природного газу з ТОВ «Світ Ласощів»;
п.1.3. – оплата гонорару здійснюється у формі фіксованої суми передбаченої п.2 цього додатку, яка окремими погодинними ставками не тарифікується та не змінюється у залежності від наданого обсягу послуг та витраченого адвокатом часу;
п.2.1. – розмір гонорару яких сплачується клієнтом адвокату у суді першої інстанції становить 35000 грн;
п.2.2. – у продовж 5 календарних днів від дня підписання цього додатку клієнт сплачує адвокату гонорар передбачений п. 2.1.
04.02.2026 року сторонами погоджено акт приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 35000 грн, в якому зазначено детальний опис наданих адвокатом послуг у справі №925/1369/25: первинна правова консультація клієнта, вивчення та аналіз документів, роз`яснення можливих шляхів захисту порушеного права – 24.10.2025; розробка тактики ведення судового процесу та погодження її з клієнтом -28.10.2025; пошук, підбір та аналіз нормативної бази та судової практики національних судів – 29.10.2025; підготовка позовної заяви -02.11.2025; подання позовної заяви до суду – 04.11.2025; направлення позовної заяви відповідачу – 04.11.2025; виїзд до суду та представництво інтересів клієнта у суді – 09.12.2025; виїзд до суду та представництво інтересів клієнта у суді – 04.02.2026; періодичне інформування клієнта про хід виконання договору та стан розгляду справи – постійно; підготовка заяви про стягнення витрат на правничу професійну допомогу (з доказами) – 04.02.2026.
Платіжною інструкцією №3961 від 08.12.2025 року позивач сплатив на користь ФОП Рижай А.А. 35000 грн. з призначенням платежу: «оплата гонорару по договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.10.2025 року».
Отже, предметом розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 35000 грн., судових витрат, за надану позивачу адвокатом Рижай А.А. правничу допомогу у даній справі і постановлення додаткового рішення про це.
Згідно з ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 п. 3, ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За обставин даної справи суд вбачає, що заява про розподіл судових витрат з доданням доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи були подані у строк, передбачений ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що 28.10.2025 року позивачем і адвокатом Рижай А.А. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, п.п. 2.1.,2.3. якого визначено, що розмір гонорару обраховується відповідно до ставок за надання правничої допомоги викладених та узгоджених сторонами у додатку до договору; порядок та строки виплати гонорару за надану правничу допомогу визначаються сторонами у додатка до договору для кожної справи.
Пунктами 1.3., 2.1. Порядку обчислення та строки оплати гонорару за надану професійну правничу допомогу, що є додатком №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.10.2025 року сторони також погодили, що оплата гонорару здійснюється у формі фіксованої суми передбаченої п.2 цього додатку, яка окремими погодинними ставками не тарифікується та не змінюється у залежності від наданого обсягу послуг та витраченого адвокатом часу; розмір гонорару яких сплачується клієнтом адвокату у суді першої інстанції становить 35000 грн.
04.02.2026 року сторонами складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 35000 грн, який містить перелік наданих адвокатом Рижай А.А. послуг в межах виконання договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.10.2025 року у справі № 925/1369/25. 
Платіжною інструкцією №3961 від 08.12.2025 року позивач сплатив на користь ФОП Рижай А.А. 35000 грн. 
Таким чином, наявні в матеріалах справи докази надання адвокатом Рижай А.А. позивачу професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погодженого гонорару за послуги з надання правничої допомоги, дають суду достатні підстави для покладення витрат позивача на отримання професійної правничої допомоги адвоката на відповідача. 
При розгляді заяви відповідача враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19, відповідно до якої розмір винагороди за надання правової допомоги, що визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, якщо інше не зазначене у договорі.
Разом з тим суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність наданих послуг адвокатом Шевченко А.М. Адвокатського об`єднанням «Дарина» до справи відповідач не надав. Дослідивши додані до позову і заяви про розподіл судових витрат доказів, суд недотримання позивачем (його представником) вимог частини третьої статті 126 ГПК України також не встановив.
Поряд з цим, аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також частини п`ятої статті 129 цього Кодексу дає суду підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом також враховано, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.
У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки “суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони” та “суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання” не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що “під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи”.
Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Рижай А.А. робіт, послуг, предмет позову, суд доходить висновку про наявність підстав для не покладення на відповідача усіх витрат на професійну правничу допомогу позивача, на користь якого ухвалено судове рішення.
Підставою для цього суд вважає непропорційність розміру цих витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, відсутності заперечень відповідача, а відтак і їх необґрунтованість, не співмірність і нерозумність.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Ласощів» судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Променерго-Ресурс» на професійну правничу допомогу у справі № 925/1369/25 частково у розмірі 15000 грн., про що ухвалює додаткове рішення.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 221, 236-240, 244, 256 ГПК України, господарський суд,
ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Променерго-Ресурс» про розподіл судових витрат вх. № 1975/26 від 05.02.2026 року задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Ласощів», ідентифікаційний код юридичної особи 03771732, місцезнаходження: 18030, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Чигиринська, буд. 11 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Променерго-Ресурс», ідентифікаційний код юридичної особи 38266407, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська/Басейна, буд. 1-3/2, корп. А секція Ф-2 – 15000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Променерго-Ресурс» в частині вимог про стягнення 20000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складене 17.02.2026 року.

Суддя В.М. Грачов