П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/5917/25	
Суддя першої інстанції - Ярощук В.Г.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі №400/5917/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- від 29 грудня 2023 року №768357-2410-1423-UA48060270000044708, №768358-2410-1423 UA48060270000044708, №768359-2410-1423-UA48060270000044708, №768360-2410 1423-UA48060270000044708, №768361-2410-1423-UA48060270000044708, №768362 2410-1423-UA48060270000044708, №768363-2410-1423-UA48060270000044708, №768364-2410-1423-UA48060270000044708, №768365-2410-1423 UA48060270000044708, №768366-2410-1423-UA48060270000044708, №768367-2410 1423-UA48060270000044708, №768368-2410-1423-UA48060270000044708, №768369 2410-1423-UA48060270000044708, №768370-2410-1423-UA48060270000044708, №768371-2410-1423-UA48060270000044708, №768372-2410-1423 UA48060270000044708, №768373-2410-1423-UA48060270000044708, №768374-2410 1423-UA48060270000044708, №768375-2410-1423-UA48060270000044708, №768376 2410-1423-UA48060270000044708, №768377-2410-1423-UA48060270000044708, якими позивачу було визначено суму земельного податку за 2023 рік в розмірі 13256,48 грн;
- від 03 травня 2024 року №3221162-2410-1423-UA48060270000044708, №3221164-2410-1423 UA48060270000044708, №3221166-2410-1423-UA48060270000044708, №3221168-2410 1423-UA48060270000044708, №3221170-2410-1423-UA48060270000044708, №3221171 2410-1423-UA48060270000044708, №3221173-2410-1423-UA48060270000044708, №3221175-2410-1423-UA48060270000044708, №3221177-2410-1423- UA48060270000044708, №3221179-2410-1423-UA48060270000044708, №3221181-2410 1423-UA48060270000044708, №3221182-2410-1423-UA48060270000044708, №3221184 2410-1423-UA48060270000044708, №3221186-2410-1423-UA48060270000044708, №3221188-2410-1423-UA48060270000044708, №3221190-2410-1423 UA48060270000044708, №3221192-2410-1423-UA48060270000044708, №3221193-2410 1423-UA48060270000044708, №3221195-2410-1423-UA48060270000044708, №3221197 2410-1423-UA48060270000044708, №3221198-2410-1423-UA48060270000044708, якими позивачу було визначено суму земельного податку за 2024 рік в розмірі 8100,81 гривні.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року позовні вимоги задоволені. 
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі №400/5917/25. 
Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області в апеляційній скарзі зазначило, що оскільки платником податку є власник земельної ділянки, то фізична особа (засновник фермерського господарства), що отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку, в якому визначено цільове призначення земельної ділянки – сільськогосподарське призначення (зокрема, для ведення фермерського господарства), сплачує земельний податок за вказану земельну ділянку. Земельні ділянки, які є у власності ОСОБА_1 обліковуються в АІС Податковий блок, по яких здійснюються відповідні нарахування на підставі виникнення права власності. Інформація щодо передачі прав власності по зазначеним земельним ділянкам, належним чином оформлена передача прав користування або надання в оренду платнику єдиного податку четвертої групи фізичною особою ОСОБА_1 зазначених земельних ділянок, в ГУ ДПС у Миколаївській області, відсутня. В свою чергу, відомості щодо передачі в користування або оренду зазначених земельних ділянок в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні. Проте суд першої інстанції не взяв даний факт до уваги та здійснив помилкові висновки.
За таких підстав, апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі №400/5917/25 в частині визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
12 лютого 2026 року недоліки усунуто.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року відкрите апеляційне провадження.
25 лютого 2026 року матеріали електронної справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що  ОСОБА_1 є членом Фермерського господарства «Агро Трудівник» і використовує у своїй господарській діяльності земельні ділянки, які належать йому як члену цього фермерського господарства на праві власності за кадастровими номерами: 4823383400:03:000:0550, 4823383400:03:000:0544, 4823383400:03:000:0546, 4823383400:04:005:0008, 4823383400:03:000:0504, 4823383400:03:000:0559, 4823383400:02:000:0901, 4823383400:04:005:0010, 4823383400:03:000:0561, 4823383400:03:000:0547, 4823383400:02:000:0843, 4823383400:02:000:0890, 4823383400:03:000:0536, 4823383400:02:000:0818, 4823383400:04:005:0011, 4823383400:03:000:0423, 4823383400:04:005:0009, 4823383400:03:000:0549, 4823383400:03:000:0545, 4823383400:03:000:0532, 4823383400:03:000:0543.
Фермерське господарство «Агро Трудівник» зареєстроване, як платник єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва, згідно Статуту, землі господарства складаються в тому числі із земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що належать засновнику та членам фермерського господарства на праві приватної власності. Вищезазначені земельні ділянки були зазначені фермерським господарством у формі 20-ОПП та в податкових деклараціях платника єдиного податку четвертої групи за 2023 -2024 роки. Вказані в податкових деклараціях суми єдиного податку були сплачені ФГ «Агро Трудівник» відповідно до платіжних доручень.
Відповідач виніс податкові повідомлення-рішення №768357-2410-1423-UA48060270000044708, №768358-2410-1423 UA48060270000044708, №768359-2410-1423-UA48060270000044708, №768360-2410 1423-UA48060270000044708, №768361-2410-1423-UA48060270000044708, №768362 2410-1423-UA48060270000044708, №768363-2410-1423-UA48060270000044708, №768364-2410-1423-UA48060270000044708, №768365-2410-1423 UA48060270000044708, №768366-2410-1423-UA48060270000044708, №768367-2410 1423-UA48060270000044708, №768368-2410-1423-UA48060270000044708, №768369 2410-1423-UA48060270000044708, №768370-2410-1423-UA48060270000044708, №768371-2410-1423-UA48060270000044708, №768372-2410-1423 UA48060270000044708, №768373-2410-1423-UA48060270000044708, №768374-2410 1423-UA48060270000044708, №768375-2410-1423-UA48060270000044708, №768376 2410-1423-UA48060270000044708, №768377-2410-1423-UA48060270000044708, якими позивачу визначено суму земельного податку за належні позивачу земельні ділянки за 2023 рік. В тому ж конверті містилися податкові повідомлення – рішення від 03 травня 2024 року: №3221162-2410-1423-UA48060270000044708, №3221164-2410-1423 UA48060270000044708, №3221166-2410-1423-UA48060270000044708, №3221168-2410 1423-UA48060270000044708, №3221170-2410-1423-UA48060270000044708, №3221171 2410-1423-UA48060270000044708, №3221173-2410-1423-UA48060270000044708, №3221175-2410-1423-UA48060270000044708, №3221177-2410-1423 UA48060270000044708, №3221179-2410-1423-UA48060270000044708, №3221181-2410 1423-UA48060270000044708, №3221182-2410-1423-UA48060270000044708, №3221184 2410-1423-UA48060270000044708, №3221186-2410-1423-UA48060270000044708, №3221188-2410-1423-UA48060270000044708, №3221190-2410-1423 UA48060270000044708, №3221192-2410-1423-UA48060270000044708, №3221193-2410 1423-UA48060270000044708, №3221195-2410-1423-UA48060270000044708, №3221197 2410-1423-UA48060270000044708, №3221198-2410-1423-UA48060270000044708, якими йому було визначено суму земельного податку за належні позивачу земельні ділянки за 2024 рік.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
Приписами пп.269.1.1, 269.1.2 п.269.1 ст.269 ПК України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Підпунктом 270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України передбачено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Відповідно до п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
У відповідності до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст.58 цього Кодексу.
За правилами п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Відповідно до статті 1 Закону України від 19.06.2003 №973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Згідно зі статтею 4 Закону № 973-IV фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.
Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону.
Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство (частина 1статті 5 Закону № 973-IV).
Відповідно до вимог частини першої статті 7 Закону № 973-IV надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.
Згідно пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у ст.42 Господарського кодексу України визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Формування програми діяльності, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, є складовими елементами здійснення підприємницької діяльності в розумінні ст.44 Господарського кодексу України. При цьому можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення.
Враховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 Господарського кодексу України.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду викладені в постановах від 01.04.2020 р. у справі №320/5724/17 та від 23.06.2020 р. у справі №922/989/18.
Крім того, згідно ст.12 ЗУ «Про фермерське господарство», землі фермерського господарства можуть складатися із:
1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування;
2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування.
Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.
Приписами ч.269.2 ст.269 ПК України визначено, що особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності встановлюється главою 1 розділу ХІV цього кодексу.
Згідно пп.4 п.297.1 ст.297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої – третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ФГ «Агро Трудівник», як користувач земельних ділянок, що перебувають у власності позивача, будучи платником єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва, звільнений від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки. 
Зі змісту приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" вбачається, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства, а тому вирішального значення відсутність договору про право користування не має.
Така практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря й переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц, від 20.06.2018 у справі №317/2520/15-ц, від 22.08.2018 у справі №606/2032/16-ц, від 31.10.2018 у справі №677/1865/16-ц, від 21.11.2018 у справі №272/1652/14-ц, від 12.12.2018 у справі №704/29/17-ц, від 16.01.2019 у справі №695/1275/17, від 27.03.2019 у справі №574/381/17-ц, від 03.04.2019 у справі №628/776/18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц зазначається, що фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 677/1865/16-ц зробила висновок, що після державної реєстрації фермерського господарства у правовідносинах користування земельними ділянками, наданими на підставі Закону № 973-IV, відбувається фактична заміна користувача, обов`язки якого переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації (пункт 41).
В цій постанові Великої Палати Верховного Суду викладено висновок й про те, що для фактичної заміни орендаря та переходу обов`язків користувача земельної ділянки до фермерського господарства має значення факт державної реєстрації останнього, а не внесення земельних ділянок до його статутного капіталу (пункт 42).
Отже, з моменту реєстрації фермерського господарства та набуття статусу юридичної особи обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства. Аналогічний висновок викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/989/18 (провадження № 12-205гс19).
Нарахування контролюючим органом земельного податку безпосередньо позивачу як фізичній особі - власнику земельних ділянок, за відсутності доказів того, що фермерське господарство їх не використовує або позивач використовує їх поза межами такої діяльності, призводить до фактичного подвійного оподаткування одного й того ж об`єкта.
Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність винесення спірних податкових повідомлень-рішень, апелянт не надав.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову. Суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам та правильно визначив правову природу спірних правовідносин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Повний текст судового рішення складений 21 квітня 2026 року.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв