Справа № 161/891/26  Провадження №33/802/260/26 	Головуючий у 1 інстанції:Плахтій І. Б. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із нього на користь держави 665 гривень 60 копійок судового збору.
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до відповідальності за те, що він 05 січня 2025 року, об 11:10 год у м. Луцьку по вул. Івана Корсака,1, керуючи транспортним засобом MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, чим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулась ДТП, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Він же, 05 січня 2025 року, об 11:10 год у м. Луцьку по вул. Івана Корсака, 1, керуючи транспортним засобом MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме: здійснив наїзд на автомобіль Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв попереду, після чого залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 А Правил дорожнього руху. 
Крім того, 05 січня 2025 року об 11:10 год у м. Луцьку по вул. Івана Корсака,1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 7510, результат – 2,43‰. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію. 
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що про оскаржувану постанову він дізнався лише 28.02.2026. Копію постанови він не отримував. 
Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.
Апелянт у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження просить поновити цей строк, мотивуючи тим, що про оскаржувану постанову він дізнався лише 28.02.2026. Копію постанови він не отримував.
Проте, зазначені доводи апелянта повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.
Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.
19 лютого 2026 року під час розгляду справи у Луцькому міськрайонному суді Волинської області ОСОБА_1 був відсутній (а.с.25-26). 
В цій справі відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 02 березня 2026 року (з урахуванням неробочих днів). 
Апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року щодо нього ОСОБА_1 подав через засоби поштового зв`язку лише 06 березня 2026 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті, долученому до апеляційної скарги, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився ще 02 березня 2026 року (з урахуванням неробочих днів) (а.с.35 зворот). 
Таким чином ОСОБА_1 пропустив строк апеляційного оскарження, передбачений вимогами ч.2 ст.294 КУпАП. 
Посилання апелянта на те, що справу було розглянуто за його відсутності та про існування постанови він дізнався лише 28.02.2026, і не отримував копії постанови не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження так як вони суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно яких постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, а не з дня отримання.
Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_1 був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 05.02.2026 (а.с.23).
В оскаржуваній постанові місцевого суду вказано, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Судова повістка про судове засідання, що була направлена ОСОБА_1 на зазначену у протоколі адресу місця проживання, повернулась на адресу суду без вручення.
Разом з тим, до початку судового засідання телефонограмою ОСОБА_1 повідомив, що не має можливості з?явитися у судове засідання у зв?язку з перебуванням на військовій службі, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає та просить розглянути справу за її відсутності (а.с.25, 25 зворот).
Так, в матеріалах справи знаходиться телефонограма вищевказаного змісту (а.с.24).
За викладених обставин, враховуючи позицію самого ОСОБА_1 , висловлену в телефонограмі від 19.02.2026 (а.с.24), в даній справі відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня проголошення судового рішення, тобто з 19.02.2026 і закінчується 02.03.2026 (з урахуванням неробочих днів). 
Будь-яких інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду від 19 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 клопотання апелянта не містить.
Жодних поважних причин неможливості подання апеляційної скарги в період з 19.02.2026 по 02.03.2026, апеляційна скарга не містить. 
Тому доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та повністю спростовуються вищезазначеними матеріалами справи, у зв`язку з чим клопотання до задоволення не підлягає. 
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року щодо нього та повернути апеляційну скаргу особі, які її подала.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року щодо нього – відмовити.
Апеляційну скаргу повернути особі, які її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду   В.П. Денісов