ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року Чернігів Справа № 620/1515/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.01.2026 року про сплату суми компенсації страхової виплати за листком непрацездатності, сформованим на підставі необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність №2979-СЗТ3-7СМЕ-ЕТНЕ за період з 20.09.2021 року по 08.10.2021 року у розмірі 9066, 99 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона діяла у повній відповідності до вимог пункту 12 розділу ІІІ Порядку №1066, правомірно сформувавши медичний висновок на весь період санаторно-курортного лікування пацієнта, який має статус постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії. Вказує, що застосування до спірних правовідносин пункту 13 розділу ІІ Порядку №1066 є помилковим, оскільки ця норма є загальною, тоді як пункт 12 розділу ІІІ є спеціальним винятком для пільгових категорій населення. 
Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржувана вимога була пред`явлена до Комунального некомерційного підприємством «Чернігівська міська лікарня №3» Чернігівської міської ради, яка є юридичною особою та самостійним суб`єктом правовідносин. Саме Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська міська лікарня №3» Чернігівської міської ради є адресатом вимоги та суб`єктом, права чи інтереси якого можуть бути порушені відповідним рішенням. Водночас до суду з позовом звернулась ОСОБА_1 – лікар, який перебуває у трудових відносинах із закладом охорони здоров`я та не є адресатом спірної вимоги. Також вказує, що позивачу треба було при формуванні медичного висновку у Реєстрі, застосувати пункт 13 Розділу ІІ Постанови №1066, лікуючий лікар суб`єкта господарювання, який здійснює направлення на продовження лікування, проходження обстеження, консультацію в іншого суб`єкта господарювання, формує медичний висновок з урахуванням часу на проїзд пацієнта до такого суб`єкта господарювання, що не може перевищувати 1 календарного дня в межах України. Лікуючий лікар суб`єкта господарювання, який надав медичні послуги пацієнту за направленням іншого суб`єкта господарювання щодо продовження лікування, проходження обстеження, консультації, після завершення строку перебування пацієнта у закладі формує медичний висновок із урахуванням часу на доїзд у зворотному напрямку, що не може перевищувати 1 календарного дня в межах України.
Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій вказав, що позивач має повне право на звернення до суду для захисту своїх охоронюваних законом інтересів від неправомірних рішень суб`єкта владних повноважень. Зазначає, що медичний висновок категорії «Лікування в санаторно-курортному закладі» формується лікуючим лікарем на весь період лікування та з урахуванням вимог пункту 13 розділу II цього Порядку за наявності показань для направлення на лікування в санаторно-курортний заклад для осіб, які віднесені до І категорії постраждалих внаслідок ЧАЕС. 
Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 16.04.2026 було продовжено відповідачу процесуальний строк на подання відзиву, доданих до нього документів та долучено їх до справи. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
23.01.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області складено довідку № 2500-1005-5/3 про перевірку обґрунтованості видачі та продовження листка непрацездатності, відповідно до якої за результатами перевірки листка непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності: № 2000408944-1 19.09.2021-08.10.2021 встановлено, що за даними підсистеми Електронний реєстр листків непрацездатності страховий випадок №2000408944 розпочався 19.09.2021. ОСОБА_2 звернувся 19.09.2021 до лікаря загальної практики-сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства “Чернігівська міська лікарня №3” Чернігівської міської ради Баленко Ю.А. У Реєстрі медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я за 19.09.2021 лікарем здійснені записи: Діагноз: … Зазначено про видачу медичного висновку №2979-СЗТЗ-7СМЕ-ЕТНЕ з 19.09.2021 по 08.10.2021 (Лікування в санаторно-курортному закладі). 19.09.2021 у Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я лікарем створений МВТН №2979-СЗТЗ-7СМЕ-ЕТНЕ з 19.09.2021 по 08.10.2021 (20 календарних днів) категорії «Лікування в санаторно-курортному закладі», на підставі якого сформувався електронний листок непрацездатності № 2000408944-1 назначений період з причиною непрацездатності “Перебування у відділенні санаторно-курортного закладу”.
ОСОБА_2 має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
Механізм формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність визначений Порядком формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я (далі — Порядок №1066), затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 №1066.
Пунктом 2 розділу І Порядку №1066 передбачено, що формування медичних висновків здійснюють лікуючі лікарі суб`єктів господарювання.
Відповідно до пункту 2 розділу II Порядку №1066 медичні висновки будь-якої категорії вносяться до Реєстру медичних висновків на підставі медичних записів про медичний огляд, надання консультації або лікування та медичних записів при виписці пацієнта зі стаціонару в Реєстрі медичних записів, записів про направлення та рецептів за результатами проведеної експертизи тимчасової непрацездатності та висновку лікуючого лікаря про тимчасову непрацездатність особи.
Формування медичних висновків здійснюється тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем, про що робиться відповідний запис у Реєстрі медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності (пункт 1 розділу IV Порядку №1066).
З урахуванням норм пункту 13 розділу II Порядку №1066 (в редакції наказу Міністерства охорони здоров`я №1836 від 28.08.2021) при формуванні медичних висновків категорії «Лікування в санаторно-курортному закладі», «Ортопедичне протезування» та категорії «Захворювання або травма загального характеру» (для реабілітаційного лікування) лікуючий лікар суб`єкта господарювання, який здійснює направлення на продовження лікування, проходження обстеження, консультацію в іншого суб`єкта господарювання, формує медичний висновок з урахуванням часу на проїзд пацієнта до такого суб`єкта господарювання, що не може перевищувати 1 календарного дня в межах України. Лікуючий лікар суб`єкта господарювання, який надав медичні послуги пацієнту за направленням іншого суб`єкта господарювання щодо продовження лікування, проходження обстеження, консультації, після завершення строку перебування пацієнта у закладі формує медичний висновок із урахуванням часу на доїзд у зворотному напрямку, що не може перевищувати 1 календарного дня в межах України.
Встановлені порушення пункту 13 розділу II Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 №1066 (в редакції наказу Міністерства охорони здоров`я №1836 від 28.08.2021): МВТН № 2979-СЗТЗ- 7СМЕ-ЕТНЕ категорії “Лікування в санаторно-курортному закладі” сформований на весь період санаторно-курортного лікування пацієнта в санаторно-курортному закладі з урахуванням доїзду в санаторій та у зворотному напрямку.
26.01.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 3» Чернігівської міської ради на підставі довідки про перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності від 23.01.2026 № 2500-1005-5/3 складено вимогу № 2 про сплату суми компенсації страхової виплати у розмірі 9066,99 грн, призначеної та здійсненої за листком непрацездатності, сформованим на підставі необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність. 
ОСОБА_1 , вважаючи вказану вимогу протиправною, звернулась до суду з даним позовом.
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).
Відповідно до статті 4 Закону № 1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України. Уповноважений орган управління є держателем та адміністратором електронного реєстру листків непрацездатності як складової частини реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з пункту 4 частини першої статті 5 Закону № 1105-XIV одним з основних завдань уповноваженого органу управління та його територіальних органів є проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів.
Пунктами 2, 6 частини другої статті 5 Закону № 1105-XIV передбачено, що уповноважений орган управління та його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: проводять розслідування страхових випадків, перевірку обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів; здійснюють контроль за використанням страхових коштів, перевірку правильності їх використання страхувальниками із застосуванням ризик-орієнтованих підходів, контроль за веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують у встановленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 1105-XIV уповноважений орган управління та його територіальні органи мають право:
перевіряти обґрунтованість видачі, продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів (пункт 2);
перевіряти достовірність відомостей, поданих страхувальником для отримання страхових коштів, дотримання порядку використання страхувальником наданих йому страхових коштів, відмовляти у фінансуванні виплат у разі відмови або перешкоджання страхувальником проведенню перевірки, виявлення фактів подання страхувальником до уповноваженого органу управління недостовірних відомостей або порушення порядку використання страхових коштів (пункт 4);
отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки (пункт 5);
накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону (пункт 6);
вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування (пункт 7).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків: тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.
Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 1105-XIV підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності. У разі неможливості формування листка непрацездатності в електронному реєстрі листків непрацездатності підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є листок непрацездатності у паперовій формі. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності в електронному реєстрі листків непрацездатності, обставини та випадки оформлення листків непрацездатності у паперовій формі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з уповноваженим органом управління.
Згідно зі статтею 27 Закону № 1105-XIV перевірка листків непрацездатності проводиться особами, уповноваженими правлінням Пенсійного фонду України на проведення перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності. Порядок здійснення особами, уповноваженими на проведення перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 28 Закону № 1105-XIV передбачено, що лікарі, які працюють у закладах охорони здоров`я або у фізичних осіб - підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, а також лікарі, які провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці, за формування необґрунтованих медичних висновків про тимчасову непрацездатність, на підставі яких формуються листки непрацездатності, несуть відповідальність, встановлену законом.
Згідно з частиною третьою статті 28 Закону № 1105-XIV у разі призначення та здійснення страхової виплати за листком непрацездатності, сформованим на підставі необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність, територіальний орган уповноваженого органу управління протягом п`яти календарних днів з дня встановлення факту формування необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність звертається в електронній формі через електронні кабінети на веб-порталі електронних послуг уповноваженого органу управління у порядку, визначеному уповноваженим органом управління за погодженням з центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту населення, або у паперовій формі шляхом надсилання засобами поштового зв`язку рекомендованого листа до закладу охорони здоров`я або до фізичної особи - підприємця, яка отримала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, лікар яких сформував необґрунтований медичний висновок про тимчасову непрацездатність, або до лікаря, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець та сформував необґрунтований медичний висновок про тимчасову непрацездатність, з вимогою про компенсацію відповідної суми страхової виплати.
Частиною четвертою статті 28 Закону № 1105-XIV передбачено, що заклад охорони здоров`я або фізична особа - підприємець, яка отримала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, лікар яких сформував необґрунтований медичний висновок про тимчасову непрацездатність, або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець та сформував необґрунтований медичний висновок про тимчасову непрацездатність, зобов`язані компенсувати суму страхової виплати протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про компенсацію суми страхової виплати або можуть оскаржити таку вимогу до відповідного територіального органу уповноваженого органу управління.
Заклад охорони здоров`я або фізична особа - підприємець, яка отримала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, лікар яких сформував необґрунтований медичний висновок про тимчасову непрацездатність, або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець та сформував необґрунтований медичний висновок про тимчасову непрацездатність (далі - скаржник), може подати до територіального органу уповноваженого органу управління, який надіслав вимогу про компенсацію суми страхової виплати, скаргу на вимогу про компенсацію суми страхової виплати (далі - скарга) в письмовій формі (електронній або паперовій) протягом десяти календарних днів з дня отримання такої вимоги.
У разі прийняття територіальним органом уповноваженого органу управління рішення про відмову у задоволенні скарги скаржник зобов`язаний компенсувати суму страхової виплати протягом десяти календарних днів з дня отримання такого рішення або може оскаржити таке рішення до уповноваженого органу управління та/або в судовому порядку.
Отже, статтею 28 Закону № 1105-XIV обов`язок компенсувати суми здійсненої страхової виплати передбачено для:
- закладів охорони здоров`я, лікар яких сформував необґрунтований медичний висновок про тимчасову непрацездатність;
- фізичних осіб - підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, лікар яких сформував необґрунтований медичний висновок про тимчасову непрацездатність.
- лікарів, які провадять господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець та сформували необґрунтований медичний висновок про тимчасову непрацездатність.
Так само згідно положень статті 28 Закону № 1105-XIV передбачено право лише вказаних суб`єктів господарювання на оскарження вимоги про компенсацію суми страхової виплати в адміністративному порядку або до суду.
Як вже було встановлено судом, вимогу від 26.01.2026 № 2 про сплату суми компенсації страхової виплати у розмірі 9066,99 грн Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області винесено щодо Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 3» Чернігівської міської ради, лікарем якої є ОСОБА_1 . 
Так, суд зазначає, що порушення індивідуального права позивача суб`єктом владних повноважень є ключовою передумовою звернення до адміністративного суду в Україні.
Згідно зі статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень порушує її права, свободи чи інтереси.
Отже, адміністративний позов є способом захисту порушеного або оспорюваного права.
Водночас, з матеріалів справи суд встановив, що оскаржувана вимога від 26.01.2026 № 2 про сплату суми компенсації страхової виплати винесена відносно Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 3» Чернігівської міської ради, а не ОСОБА_1 та не порушує її прав. 
Позивачем не надано суду доказів пред`явлення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області до неї будь-яких вимог щодо сплати сум компенсації страхової виплати 
При цьому, Закон № 1105-XIV не передбачає право лікарів на оскарження вимог про сплату сум компенсації страхової випали, винесених відносно закладів охорони здоров`я, в яких вони працюють.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.01.2026 року про сплату суми компенсації страхової виплати за листком непрацездатності, сформованим на підставі необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність №2979-СЗТ3-7СМЕ-ЕТНЕ за період з 20.09.2021 року по 08.10.2021 року у розмірі 9066, 99 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо посилання відповідача на невідповідність позовної заяви вимогам статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України та необхідності залишення позовної заяви без розгляду, то суд вважає його безпідставним та зазначає, що встановлюючи вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, стаття 160 Кодексу адміністративного судочинства України (так само, як і інші норми Кодексу адміністративного судочинства України) не вимагає конкретної форми, в якій мають бути викладені позовні вимоги та підстави на їх обґрунтування. Позивач має право довільно викладати зміст позовних вимог, підстави позову, спосіб (способи) захисту порушеного права або інтересу, передбачений законом або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити в рішенні.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.
В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, код ЄДРПОУ 21390940) про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 16.04.2026.

Суддя Наталія БАРГАМІНА