Справа № 750/17793/25
Провадження № 2/750/1142/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді	Супруна О.П.,	
секретар	Юрченко А.А.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 750/17793/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

29.12.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024 у сумі 14 200,00 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору.
Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 13.01.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, призначив судове засідання для її розгляду по суті на 31.03.2026.
У судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку. Представник позивача в позовній заяві просила розглянути справу без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про причини неявки не повідомила, відзиву не подала.
За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України).
За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що 22.08.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії № 768165555, у порядку визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".
Відповідно до умов указаного договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, у сумі кредитного ліміту у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (пункт 2.1 договору).
Кредитодавець надав позичальнику кредит у вигляді першого траншу в сумі 5 000,00 грн, що передбачено пунктом 2.3 договору, надавши при цьому Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. 
Як визначено пунктом 3.1 договору, Дисконтний період користування на момент укладення договору складає 15 днів від дати отримання позичальником першого траншу.
У пункті 3.2 сторони погодили, що встановлений пунктом 3.1 договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних у цьому пункті, не обмежена.
Кожен окремий транш за договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитованого переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4323-34хх-хххх-0494 (пункт 5.1 договору).
Згідно порядку погашення кредиту та сплати процентів, описаного в розділі 7 договору, рекомендованою датою дострокового повернення всієї суми кредиту є дата закінчення Дисконтного періоду – 06.09.2024 (протягом 15 днів). У обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше ніж протягом тридцяти днів після настання визначених у цьому розділі обставин. 
Згідно пункту 7.3 договору кінцева дата повернення кредиту – 21.09.2029, а сам договір діє 5 років з моменту його підписання або до його дострокового розірвання, що випливає з пункту 11.1 договору.
Відповідно до пункту 8.3 договору, на момент його укладення та отримання позичальником першого траншу базова процентна ставка складає 1,00 % в день від суми залишку кредиту. У разі отримання додаткових траншів за цим договором після 21.08.2024 базова процентна ставка, яка нараховується за користування цими додатковими траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки, що складає 1 % за день користування таким траншем.
Підписанням Договору кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024 шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора NNZB, позичальник погодилася з викладеними у цьому договорі умовами та взяла на себе передбачені цим договором зобов`язання.
Також відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 768165555 від 22.08.2024.
Із розрахунку заборгованості станом на 08.10.2024 сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» убачається, що на день проведення такого розрахунку відповідач мала заборгованість Договором кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024 у сумі 9 800,00 грн, яка складається з тіла кредиту в сумі 5 000,00 грн, відсотків у сумі 2 350,00 грн та неустойки на суму 2 500,00 грн.
Доказів виконання кредитором своїх зобов`язань за договором щодо надання позичальнику кредитних коштів у вигляді першого траншу на суму 5 000,00 грн та зарахування відповідної суми на рахунок ОСОБА_1 позивачем не надано.
Як зазначає позивач, право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024 перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на підставі договорів факторингу, укладених між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Договір факторингу МВ-ТП/3 від 08.10.2024), а пізніше між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем (Договір факторингу № 27/0225-01 від 25.02.2025).
Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (статті 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
Згідно з вимогами частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У відповідності до вимог статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №752/8842/14-ц.
Відповідно до статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У позовній заяві позивач посилається на те, що він набув право вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024, оскільки на підставі Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 є правонаступником ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу на підставі Договору факторингу № МВ-ТП/3 від 08.10.2024 стало правонаступником первісного кредитора – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Разом з цим, суд звертає свою увагу на те, що позивачем не доведено факту відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ТОВ «Таліон Плюс» своїх прав вимоги за Договором кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024, у якому боржником є ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним договором у загальному розмірі 14 200,00 грн у зв`язку з їх недоведеністю.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що: відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.
Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом №2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
У постановах Верховного Суду від 02.11.2021 №905/306/17, від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 № 905/306/17 зроблено висновок про те, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (стаття 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах.
У постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо).
Разом з цим, у матеріалах справи взагалі відсутня копія Договору факторингу МВ-ТП/3 від 08.10.2024, за яким, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за Договором кредитної лінії № 768165555, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідно до Договору факторингу МВ-ТП/3 від 08.10.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» свої права вимоги саме за Договором кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024, у якому боржником є ОСОБА_1 , оскільки будь-яких Реєстрів прав вимоги до спірного договору факторингу матеріали справи не містять.
До того ж, у матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення ТОВ «Таліон Плюс» оплати за Договором факторингу МВ-ТП/3 від 08.10.2024, що також є обов`язковим доказом на підтвердження відступлення прав вимог.
Також, позивач у своєму позові посилався на той факт, що 27.02.2025 між клієнтом ТОВ «Таліон Плюс» та фактором, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено Договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Згідно пункту 3.1.1 Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025, сума фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка взується в кожному окремому реєстрі прав вимог. 
Однак, у наданому позивачем Реєстру прав вимог № 3 від 04.08.2025 до Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025, у якому зазначено, що до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024 на суму 14 200,00 грн, відсутня сума фінансування, а тому неможливо встановити факт повної оплати фактором за таким реєстром на підставі платіжної інструкції № 77 від 05.08.2025.
Таким чином, суд уважає, що наданий позивачем Реєстр прав вимоги № 3 від 04.08.2025 до Договору факторингу № 27/0225-01від 27.02.2025 не є належним, достовірним та достатнім доказом того, що до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» дійсно перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та достатніх доказів того, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило свої права вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс».
Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позивачем не доведено не доведено факт переходу права вимоги до відповідача за договором, укладеним останньою з первісним кредитором, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 по справі №916/2040/20).
Позивач, виклавши в позовній заяві обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, та зазначивши докази, що підтверджують указані обставини, не заявляв клопотання про витребування доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою з поважних причин. У позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило також у разі неявки представника позивача в судове засідання розгляд справи проводити за його відсутності, клопотання про надання суду додаткових доказів, витребування відповідних доказів не заявляло.
Суду позивачем не надано достатніх та допустимих доказів переходу до нього права вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024. Крім цього, суд звертає увагу, що доказів перерахування первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів відповідно до умов Договору кредитної лінії № 768165555 від 22.08.2024 та зарахування кредитних коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 , указаний у договорі, позивачем також не було подано. 
Із огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
За правилами статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, код ЄДРПОУ – 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .

Суддя