КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/2285/26 Головуючий у 1 інстанції: Бондаренко М.С. Провадження № 33/824/2028/2026 Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Рейзіна Михайла Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою,захисник ОСОБА_1 16 березня 2026року подав апеляційну скаргу, а також порушив питання поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд справи проводився без ОСОБА_1 Копію постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2026 року ОСОБА_1 отримала лише 11 березня 2026 року. 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2026 року була винесена за відсутності ОСОБА_1 . Копію постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2026 року ОСОБА_1 отримала 11 березня 2026 року. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений ОСОБА_1 з поважних причин і підлягає поновленню.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи, у зв`язку з чим не могла реалізувати свої права. Поліцейськими був порушений порядок складання матеріалів про адміністративне правопорушення, що тягне за собою визнання недопустимими доказів та неможливість притягнення до адміністративної відповідальності. З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що поліцейські дійсно повідомили ОСОБА_1 про необхідність проїхати до лікаря нарколога, але не зазначили куди саме та які дії їй необхідно вчинити. ОСОБА_1 не роз`яснили її права та обов`язки, в тому числі і право на правову допомогу. Формально зачитали перелік статей, не з`ясували чи зрозуміла ОСОБА_1 свої права. При цьому ОСОБА_1 не мала відповідної освіти та є громадянкою іншої країни.
В судовому засіданні захисника ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови.
Відповідно до наданого суду першої інстанції протоколу про адміністративне правопорушення від 02 січня 2026 року серії ЕПР1 № 557655водій ОСОБА_1 02 січня 2026 року о 21 год. 50 хв. у м. Києві, на вул. Дніпровська набережна керувала транспортним засобом «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у лікаря нарколога ОСОБА_1 відмовилась на бодікамеру поліцейських. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучено картку обліку адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 січня 2026 року, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6451336 від 02 січня 2026 року, та DVD диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
З наданих суду документів та відеозапису вбачається, що 02 січня 2026 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Дніпровській набережній в м. Києві та була зупинена поліцейськими за здійснення повороту наліво за наявності дорожнього знаку 4.2., який дозволяє рух транспортних засобів лише праворуч. Під час спілкування поліцейським було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та пред`явлено їй вимогу пройти відповідний огляд. ОСОБА_1 спочатку погодилася пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Drager, але фактично ухилилася від проходження такого огляду, не виконавши вказівки поліцейського щодо забору повітря для складання тесту за допомогою вказаного приладу. Поліцейським було пред`явлено вимогу ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікаря нарколога, проте ОСОБА_1 також ухилилася від проходження такого огляду. Поліцейський розцінив таку поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та склав протокол про адміністративне правопорушення. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_1, що поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 її права, оскільки вони спростовуються матеріалам справи. Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, наслідки відмови від проходження такого огляду, а також права. Апеляційний суд не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_1, що ОСОБА_1 не має відповідної освіти та є громадянином іншої країни. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вільно спілкувалася з поліцейськими та не зазначала, що вона не розуміє, що їй кажуть, або потребує перекладача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2026 року без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Рейзіна Михайла Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2026 року без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.