Справа № 420/35502/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 13.08.2025 р. та непроведення нарахування та виплати компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 13.08.2025 р.;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати довідку про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 13.08.2025 р.;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 13.08.2025 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 08.03.2022 р. по 13.08.2025 р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час звільнення з військової служби відповідачем не було нараховано та виплачено компенсацію за не використане речове майно. 08.10.2025 р. звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо видачі довідки про вартість речового майна, що належало до видачі на день звільнення, та проведення розрахунку грошової компенсації вартості неотриманого речового майна відповідно до Постанови № 178. Однак листом від 16.10.2025 р. № 06.14/Б-347/389 відповідач відмовив у видачі такої довідки з посиланням на те, що позивач проходив службу за призовом під час мобілізації на особливий період, у зв`язку з чим згідно підпункту 5 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 310 майно, яке не було отримане під час проходження служби, не видається, що в свою чергу не дає змоги надати довідку про вартість речового майна, що належало до видачі, так як таке майно відсутнє. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки ні Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ні Порядок № 178, ні Наказ № 310 не скасовують в особливий період обов`язок військової частини сплатити військовослужбовцю при звільненні грошову компенсацію за неотримане речове майно. 
Ухвалою від 21.10.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
23.01.2026 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, а тому згідно приписів підпункту 5 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 310 майно, яке не отримане під час проходження служби, не видається, що в свою ергу не дає законних підстав видати довідку про вартість речового майна і здійснити нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 13.08.2025 р. 
26.01.2026 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає про безпідставність викладених у ньому обставин, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні діючого законодавства. 
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 08.03.2022 р. по 13.08.2025 р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14.08.2025 р. № 648-ОС "По особовому складу" підполковника ОСОБА_1 , звільненого наказом начальника Південного міжрегіонального управління Державної прикордонної служби України від 29.07.2025 р. № 275-ОС у запас згідно з підпунктом "г" (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною одинадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу): перебування у військовослужбовця трьох і більше дітей до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 13 серпня 2025 року.
15.10.2025 р. позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про видачу довідки про вартість майна, що належало до видачі на день звільнення та проведеня розрахунку розміру грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою КМУ від 16.03.2016 р. № 178.
Листом від 16.10.2025 р. № 06.1.4/Б-347/389 відповідач відмовив у видачі довідки про вартість речового майна і здійсненні нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, оскільки позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, а відповідно до підпункту 5 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 310 майно, яке не було отримане під час проходження служби, не видається.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з абз.2 ч.1 ст.9-1 Закону № 2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців, а також резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що визначаються відповідно центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).
За змістом пунктів 2, 3 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. 
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Пунктом 7 Порядку № 178 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.
Отже, виплата грошової компенсації вартості неотриманого речового майна має на меті покрити фактичні (дійсні) витрати, які військовослужбовець поніс у зв`язку з придбанням предметів, речей для забезпечення потреб, пов`язаних з проходженням військової служби. Довідка про вартість речового майна видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року, тобто року, в якому здійснено таку виплату (року виключення позивача зі списків особового складу й здійснення виплати компенсації).
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 17.03.2020 р. у справі № 815/5826/16, від 14.11.2018 р. у справі № 809/1488/16.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.05.2024 р. № 310 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення в Державній прикордонній службі України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція № 310).
Пунктом 4 розділу І Інструкції № 310 передбачено, що речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно.
Майно поточного забезпечення призначається для використання військовослужбовцями, військовозобов`язаними, резервістами, призваними на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, ліцеїстами та працівниками.
Майно фонду зборів призначається для резервістів та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, а під час мобілізації - для мобілізаційного розгортання Держприкордонслужби.
Майно непорушного запасу призначається для забезпечення мобілізаційного розгортання Держприкордонслужби і створення запасів на особливий період.
Використання речового майна не за цільовим призначенням забороняється.
Відповідно до пункту 14 підрозділу 1 розділу ІІІ Інструкції № 310 у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця, переведення до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини, такому військовослужбовцю (членам сім`ї та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця), виплачується грошова компенсація вартості за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178.
Пунктом 5 підрозділу 4 розділу ІІІ Інструкції № 310 встановлено, що військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, строкової військової служби, під час мобілізації, на особливий період та військової служби за призовом із числа резервістів в особливий період, звільняються в тій формі одягу, що знаходилася в їх особистому користуванні, при цьому предмети речового майна, які не були видані (незалежно від причини), під час звільнення не видаються. За бажанням таких військовослужбовців вони можуть звільнятися в запас або у відставку у власному цивільному одязі. У такому випадку речове майно, що перебувало в їхньому особистому користуванні, здається на речовий склад органу Держприкордонслужби.
Аналіз змісту вказаних положень свідчить про те, що вказані норми спрямовані саме на збереження в наявності у військової частини предметів речового майна для передачі їх за потреби новопризначеним військовослужбовцям і жодним чином не обмежує право військовослужбовця на отримання компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі, яке встановлено ст.9-1 Закону № 2011-XII.
Військовослужбовці, обтяжені під час проходження військової служби власними витратами на придбання речового майна, мають правомірні очікування на отримання його грошової компенсації.
До того ж варто зауважити, що визначення порядку виплати компенсації за неотримане речове майно, яке покладено Законом на Кабінет Міністрів України, ніяким чином не дає право Кабінету Міністрів України обмежувати право військовослужбовця на компенсацію за неотримане речове майно, яке прямо визначено Законом.
Приписи Інструкції № 310 передбачають лише обмеження права військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період під час звільнення на отримання речового майна, яке не було отримане під час проходження служби, проте жодним чином не позбавляє їх права на отримання компенсації, право на яку вони мають відповідно до Закону № 2011-ХІІ.
Таким чином, суд вважає посилання відповідача на підпункту 5 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції 310, як на підставу для відмови у виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, безпідставним.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.06.2025 р. у справі № 560/4729/24.
Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Слід зазначити, що 15.10.2025 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки про вартість речового майна та розрахунку розміру грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що, зокрема, передбачено пунктом 4 Порядку № 178, однак відповідачем відмовлено у видачі вказаної довідки та здійснення нарахування і виплати грошової компенсації за неотримане речове майно.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію недоотриманого речового майна, а відповідач протиправно не видав довідку про вартість такого майна та не виплатив вартість неотриманого речового майна, тому з метою захисту прав позивача позов підлягає задоволенню шляхом визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо видачі позивачу довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, та виплати грошової компенсації вартості неотриманого речового майна та зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, та виплатити на її підставі грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна.
Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо видачі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, та виплати грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, та виплатити на її підставі грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко