Справа № 466/517/26
Провадження № 2/466/1578/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
20 квітня 2026 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді Торської І.В.
секретаря судового засідання Гавдульського Р.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, -
в с т а н о в и в:
23.01.2026 представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, в якій позивач просить суд: 
- стягнути з ОСОБА_4 у частці 1/6 та з ОСОБА_1 у частці 5/6, що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 (частка 5/12) та ОСОБА_3 (частка 5/12) на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Договором б/н від 21.12.2010 у розмірі 55572,78 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 44991,15 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 10581,63 грн.;
- стягнути з ОСОБА_4 у частці 1/6 та з ОСОБА_1 у частці 5/6, що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 (частка 5/12) та ОСОБА_3 (частка 5/12) на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Договором б/н від 24.08.2021 у розмірі 9728,82 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9719,10 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 9,72 грн.;
- здійснити розподіл судових витрат.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21.12.2010 ОСОБА_5 власноруч підписав Анкету – заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої позичальнику підключено кредитний ліміт до платіжної картки. В подальшому, 04.08.2020 позичальник власноруч підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг. Позичальник користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, проте з 07.07.2021 припинив в повній мірі повертати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. В подальшому, 16.08.2021 позичальник власноруч підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг. Станом на теперішній час за вказаним Договором кредитного ліміту обліковується заборгованість у розмірі 55572,78 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 44991,15 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 10581,63 грн.
Окрім цього, 24.08.2021 позичальник підписав паспорт споживчого кредиту та цього ж дня АТ КБ «Приватбанк» надав позичальнику строковий кредит у розмірі 10799,00 грн. в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Банк свої зобов`язання виконав та надав кредитні кошти , проте позичальник припинив повертати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 9728,82 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9719,10 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 9,72 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер. Позивачем 23.11.2024 була направлена претензія кредитора до Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області, яка була перенаправлена до приватного нотаріуса Нор Н.М. 25.03.2025 та 18.06.2025 банком додатково було направлено претензії кредитора до приватного нотаріуса та 30.07.2025 було отримано відповідь, в якій було зазначено, що відомості про спадкоємця становлять нотаріальну таємницю. 12.09.2025 банком отримані свідоцтва про право на спадщину, з яких банку вперше стало відомо, що спадкоємцями померлого позичальника є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 16.09.2025 позивачем додатково було направлено претензії на адресу спадкоємців щодо сплати заборгованості, проте станом на теперішній час заборгованість не погашена. 
Вказує, що згідно з отриманими спадковими свідоцтвами, спадкова маса складається з права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що оскільки спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора відповідно до розміру належної їм частки у спадщині, задоволенню підлягають: - ОСОБА_4 (частка 1/6) – 10883,60 грн. загальної заборгованості, що складається з заборгованості за Договором кредитного ліміту – 9262,13 грн. (тіло кредиту – 7498,53 грн., відсотки – 1763,60 грн.); за Договором б/н від 24.08.2021 – 1621,47 грн.; - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (частка 5/6) – 54418,00 грн. загальної заборгованості, що складається з заборгованості за Договором кредитного ліміту – 46310,65 грн. (тіло кредиту – 37492,63 грн., відсотки – 8818,02 грн.) та за Договором б/н від 24.08.2021 – 8107,35 грн. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 20.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи, що стверджується довідками про доставку SMS-повідомлень та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, відзиви відповідачами до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 21.12.2010 ОСОБА_5 власноруч підписав Анкету – заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої позичальнику підключено кредитний ліміт до платіжної картки. 
Згідно умов укладеного Договору кредитного ліміту ОСОБА_5 підключено кредитний ліміт до платіжної картки № НОМЕР_1 , дата відкриття 18.08.2010, строк дії – 05/16, тип – «Картка Універсальна mini», що підтверджується довідкою про видані кредитні картки та випискою по рахунку ОСОБА_5 .
В подальшому, 04.08.2020 позичальник власноруч підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг на наступних умовах: - тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 75000,00 грн. (п.1.2 Договору кредитного ліміту); - тип кредитної картки: картка Універсальна Gold; - строк кредитування: 12 місяців з лонгацією; - процентна ставка: 40,8% річних (п.1.3 Договору кредитного ліміту).
В подальшому, 16.08.2021 ОСОБА_5 власноруч підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг. 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за Договором кредитного ліміту від 21.12.2010 обліковується заборгованість у розмірі 55572,78 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 44991,15 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 10581,63 грн.
Окрім цього, 24.08.2021 ОСОБА_5 підписав паспорт споживчого кредиту.
АТ КБ «Приватбанк» надав позичальнику строковий кредит у розмірі 10799,00 грн. в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,12%річних. 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за Договором б/н від 21.12.2010 обліковується заборгованість у розмірі 9728,82 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9719,10 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 9,72 грн.
Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
За правилом ч. 1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Крім того, надані позивачем докази на підтвердження існування договірних відносин за наслідком укладення кредитного договору №б/н від 21.12.2010 та кредитного договору №б/н від 24.08.2021 між АТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 , як і отримання за цими договорами позичальником кредитних коштів, як і поданий до суду розрахунок заборгованості в загальній сумі 65301,60 грн., під час розгляду справи відповідачами не оспорювався.
За таких обставин, суд вважає підтвердженим факт належного укладення між позивачем та ОСОБА_5 кредитного договору №б/н від 21.12.2010 та кредитного договору №б/н від 24.08.2021, належного його укладення з боку банку, виникнення у ОСОБА_5 обов`язку з повернення отриманих кредитних коштів на визначених договорами умовах і строках, як і наявність суми заборгованості ОСОБА_5 за вказаними кредитними договорами, в загальній сумі 65301,60 грн.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, за наслідком чого 14.10.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) складено відповідний актовий запис №6167, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадин щодо актового запису про смерть №00042413718 від 22.11.2023 року.
На підставі вищевикладеного вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 , в останнього внаслідок невиконання умов кредитних договорів №б/н від 21.12.2010 та 24.08.2021 залишилась наявна заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» в загальному розмірі 65301,60 грн.
У відповідності до положень ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що визначено ст. 1216 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ч.3, 4, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою – четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч.1 ст. 609 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України строк.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.
Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року.
Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.
Приймаючи вищевикладене, судом встановлюється наявність спадкоємців до майна померлого, якими прийнято спадщину, наявність дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців.
Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» була направлена претензія кредитора вих.№SAMDN51000133482714 від 20.11.2024, вих. №SAMDNWFC00069908002 від 20.11.2024 до Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області.
Згідно відповіді Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області №1245/01-16 від 27.11.2024 АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. та відповідно вищевказану претензію переслано за належністю.
В подальшому АТ КБ «Приватбанк» було направлено претензії кредитора вих. № 35787031002890 від 17.03.2025, вих. № SAMDN51000133482714 від 17.03.2025, вих. № 35706021020744 від 17.03.2025, вих. № SAMDNWFC00069908002 від 17.03.2025 та вих. № SAMDN51000133482714 від 13.06.2025, вих. № SAMDNWFC00069908002 від 13.06.2025 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М.
Згідно відповіді приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. №96/02-14 від 24.07.2025 відомості про спадкоємців становлять нотаріальну таємницю.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2594, спадкоємцем на 1/6 частку зазначеного у цьому свідоцтві майна (квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 ) ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батько ОСОБА_4 .
Згідно Свідоцтв про право на спадщину, виданих приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. та зареєстрованих в реєстрі за №2622 та №2624, на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ковтун Л.Б. від 23.08.2017 року за реєстровим №1892, спадкоємцями на 5/6 часток зазначеного у цьому свідоцтві майна (квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 ) ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/2 частки є його син ОСОБА_2 та до 1/2 частки є його син ОСОБА_3 .
16.09.2025 АТ КБ «Приватбанк» додатково було направлено претензії на адресу спадкоємців щодо сплати заборгованості, проте станом на теперішній час заборгованість не погашена. 
У відповідності до положень ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
За наслідком чого судом встановлено, що спадкування до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювалось за заповітом та за законом на підставі ст.1241 ЦК України. На підставі виданих приватним нотаріусом свідоцтв про право на спадщину спадкоємцями, якими в свою чергу реалізовано право на прийняття спадщини у встановлений законом строк є: ОСОБА_4 , як батько померлого; малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є синами померлого.
З вказаних Свідоцтв про право на спадщину вбачається, що спадковим майном після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: квартира, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
Разом з тим, судом враховується, що у відповідності до положень статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.
Згідно частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов`язком спадкоємця.
У відповідності до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), та Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, від 17 січня 2024 року у справі № 522/3999/23, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
У постанові Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 зазначено, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
Приймаючи вищевикладене в цілому, суд вважає доведеними доводи позивача, що відповідачі, є спадкоємцями до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , якими належним чином прийнято спадщину, а відтак до яких перейшли права та обов`язки померлого спадкодавця, у тому числі за борговими зобов`язаннями спадкодавця в межах вартості отриманої спадщини. 
Як було встановлено судом, на день смерті ОСОБА_5 в останнього внаслідок невиконання умов кредитного договору №б/н від 21.12.2010 року та №б/н від 24.08.2021 залишилась наявна заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» в сумі 65301,60 грн.
З наданих позивачем доказів вбачається, що 23.11.2024 року Першої Львівської державної нотаріальної контори АТ КБ «Приватбанк» була направлена письмова претензія від про включення кредиторських вимог до спадкової маси ОСОБА_5 та повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 65301,60 грн.
Будь-яких доказів на підтвердження спростування цих обставин, як і обізнаність банку про смерть ОСОБА_5 у більш ранній термін, ніж звернення з вказаною претензією-вимогою, як і доказів про повідомлення відповідачами банк про смерть ОСОБА_5 , як позивальника за спірними кредитними договорами, до суду відповідачами не надано.
Відтак, суд вважає, що позивач в цій справі належним чином у встановлені статтею 1281 ЦК України строк пред`явив свої вимоги до спадкоємців померлого, шляхом скерування письмової претензії про наявність і сплату заборгованості за кредитними договорами №б/н від 21.2.2010 року та №б/н від 24.08.2021 року, укладеними з ОСОБА_5 . 
У разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19).
За наслідком викладеного, суд доходить до висновку, що смерть позичальника у даній справі не припиняє зобов`язання за кредитними договорами №б/н від 21.2.2010 року та №б/н від 24.08.2021 року.
Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, в розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
У постановах Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 468/2121/14-ц (провадження № 61-18230св18), від 14.11.2018 у справі № 191/405/15-ц (провадження № 61-17160св18) та від 30.01.2019 у справі № 520/17508/15-ц (провадження № 61-18439св18) зроблено наступні висновки, що у ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.
Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.
Визначення цього балансу законодавцем сформульовано так, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим стосовно законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.
Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.
Отже, спадкоємці померлого боржника є його правонаступниками, проте в частині виконання обов`язків такого позичальника їх відповідальність обмежується вартістю майна, одержаного у спадщину. У іншій частині вимог вимоги кредитора до спадкоємців померлого боржника пред`явлені бути не можуть, оскільки вони в цій частині вимог не відповідають перед банком як позикодавцем.
У постановах Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №2609/30529/12 (провадження 61-1475св21), від 18.09.2019 у справі №640/6274/16-ц (провадження №61-25487св18) та від 19.02.2020 у справі №607/98/17 (провадження №61-27515св 18) зроблено висновки про те, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Отже, межі відповідальності спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежені вартістю спадкового майна. Відповідно до принципу змагальності та ст. 81 ЦПК України вартість успадкованого майна має доводити спадкоємець.
Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом також враховується, що відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням викладеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість та наявність правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача відповідно до розміру частки успадкованого майна заборгованість за кредитними договорами №б/н від 21.2.2010 року та №б/н від 24.08.2021 року, яка становить у загальному розмірі 65301,60 грн., а саме підлягає до стягнення з ОСОБА_4 (частка 1/6) – 10883,60 грн. загальної заборгованості, що складається з заборгованості за Договором кредитного ліміту – 9262,13 грн. (тіло кредиту – 7498,53 грн., відсотки – 1763,60 грн.); за Договором б/н від 24.08.2021 – 1621,47 грн. та з ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (частка 5/6) – 54418,00 грн. загальної заборгованості, що складається з заборгованості за Договором кредитного ліміту – 46310,65 грн. (тіло кредиту – 37492,63 грн., відсотки – 8818,02 грн.) та за Договором б/н від 24.08.2021 – 8107,35 грн. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається, позивачем під час звернення до суду з цим позовом було сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Приймаючи положення ст. 141 ЦПК України та задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягненню з кожного з відповідачів на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог до кожного з відповідачів, а саме з ОСОБА_4 в сумі 443,73 грн., з ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в сумі 2218,67.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 76-89, 141, 263-265, 280-282, 352, 354, ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в межах вартості і пропорційно до частки спадкового майна прийнятого у спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за кредитними договорами №б/н від 21.12.2010 року та №б/н від 24.08.2021, в сумі 10883 (десять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 60 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в межах вартості і пропорційно до частки спадкового майна прийнятого у спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за кредитними договорами №б/н від 21.12.2010 року та №б/н від 24.08.2021, в сумі 54418 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста вісімнадцять) грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 443 (чотириста сорок три) грн. 73 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 2218 (дві тисячі двісті вісімнадцять) грн. 67 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Сторони в справі:
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ., що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Текст рішення складено та підписано 20.04.2026 року.

Суддя І.В. Торська