ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 04 лютого 2026 року 	Справа № 903/1045/25	

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участі секретаря судового засідання Ведмедюка М.П.,
за участю представників:
від позивача: Козлюк З.Р. – адвокат (дов. №554/Дов-24 від 26.12.2024), 
від відповідача: н/з, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Волинської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України”, м. Луцьк
до Комунального підприємства “Нововолинськтеплокомуненерго” Нововолинської міської ради, м. Нововолинськ
про стягнення 4 935 054,55 грн.,
в с т а н о в и в:
06.11.2025 сформовано в системі “Електронний суд”, а 07.11.2025 зареєстровано у Господарському суді Волинської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Волинської ТОВ “Газорозподільні мережі України” про стягнення з Комунального підприємства “Нововолинськтеплокомуненерго” Нововолинської міської ради 4 935 054,55 грн., з них: 4597469 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу; 29157,50 грн. процентів річних, 301294,09 грн. пені, 7133,96 грн. збитків, завданих інфляцією.
Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 59220,65 грн. судового збору.
Ухвалою суду від 12.11.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10 грудня 2025 року; запропоновано відповідачу до 01.12.2025 подати суду відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; позивачу до 08.12.2025 подати суду відповідь на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України.
Ухвалу надіслано сторонам до їх електронних кабінетів.
28.11.2025 через систему “Електронний суд” від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, зазначає, що КП “Нововолинськтеплокомуненерго” засноване на комунальній власності територіальної громади міста Нововолинська Волинської області. Засновником (власником) підприємства є територіальна громада міста Нововолинська в особі Нововолинської міської ради. З метою своєчасного початку опалювального періоду 2025-2026 років до директора Волинської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” був скерований гарантійний лист, в якому зазначається, що на черговій сесії Нововолинської міської ради буде розглянуто питання щодо виділення коштів у сумі 1 150 000,00 грн. Також в листі прописані зобов`язання КП “Нововолинськтеплокомуненерго” щодо погашення заборгованості: сплатити до 20.11.25 - 1 600 000,00 грн, до 20.12.2025 - 3 085 469,00 грн., проте, зазначений вище гарантійний лист позивачем не був взятий до уваги. Просить врахувати, що заборгованість КП “Нововолинськтеплокомуненерго” перед ТОВ “Газорозподільні мережі України” в особі Волинської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” за послуги з розподілу природного газу виникла в результаті скрутного матеріального становища підприємства, зумовленого низькою платоспроможністю населення, невідшкодування державою дійсних затрат підприємства на виробництво теплової енергії та інших чинників; підприємством протягом листопада 2025 року сплачено частину заборгованості в сумі 1 178 489,68 грн.; порушення зобов`язання не завдало негативних наслідків для позивача (зокрема, матеріальних збитків).
05.12.2025 через систему “Електронний суд” від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи, викладені відповідачем необґрунтовані та такі, що не спростовують позовних вимог. Позивач звертає увагу суду на те, що між сторонами не було укладено ні графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору розподілу, ні договір про реструктуризацію заборгованості. Таким чином, направлення виконавчим комітетом Нововолинської міської ради гарантійного листа взято Товариством до відома, але це не змінює зобов`язань відповідача щодо порядку та строків проведення розрахунків за договором розподілу природного газу. Позивач наголошує на тому, що погашення заборгованості відповідачем за попередні періоди не звільняє його від виконання поточних зобов`язань за договором розподілу. Позивач вважає, що інші обставини, наведені відповідачем у відзиві щодо неможливості проведення своєчасних розрахунків в повному обсязі, не звільняють його від відповідальності за невиконання зобов`язань, взятих за договором.
09.12.2025 через систему “Електронний суд” від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів, в якому відповідач просить приєднати до матеріалів справи на підтвердження оплати заборгованості копії платіжних інструкцій: №685 від 18.11.2025, №687 від 19.11.2025, №689 від 20.11.2025, № 692 від 22.11.2025, №702 від 27.11.2025, №708 від 28.11.2025, №11743 від 17.11.2025, №11749 від 18.11.2025, №11755 від 19.11.2025, №11759 від 19.11.2025, №11793 від 15.11.2025, №11827 від 28.11.2025, №486 від 07.11.2025, №488 від 11.11.225, №489 від 13.11.2025, №491 від 17.11.2025, №492 від 18.11.2025, №493 від 19.11.2025, №511 від 20.11.2025, №515 від 24.11.2025, №528 від 08/.12.2025, №710 від 01.12.2025, №712 від 02.12.2025, №11848 від 03.12.2025, №11878 від 09.12.2025.
Докази на підтвердження оплати приєднані до матеріалів справи.
В судовому засіданні 10.12.2025 представник позивача заявила усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для підготовки і подачі заяв про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог.
Суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання. 
Ухвалою суду від 10.12.2025 було закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 07 січня 2026 року.
Ухвалу суду від 10.10.2025 направлено сторонами до їх електронних кабінетів.
06.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Волинської ТОВ “Газорозподільні мережі України” надійшла заява, в якій зазначено, що станом на 06.01.2026 заборгованість відповідача за спірний період з червня по вересень 2025 року за отримані послуги розподілу природного газу відсутня, оскільки відповідач сплатив суму основного боргу в розмірі 4957469,00 грн. Представник позивача просить стягнути із відповідача 337585,55 грн., з них:
- 301294,09 грн. пені;
- 29157,50 грн. процентів річних;
- 7133,96 грн. збитків, завданих інфляцією.
Також у заяві представник позивача просить повернути із Державного бюджету України 55169,62 грн. судового збору на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із закриттям провадження у справі.
07.01.2026 від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів, які підтверджують сплату заборгованості. У клопотанні відповідач просить скасувати або зменшити суми штрафних санкцій.
В судовому засіданні 07.01.2026 представник позивача позовні в частині стягнення пені, процентів річних і збитків, завданих інфляцією, підтримала.
Представник відповідача в судовому засіданні 07.01.2026 підтвердила перерахування позивачу суми основного боргу у розмірі 4957469,00 грн.
Представник позивача в судовому засіданні 07.01.2026 заявила клопотання про відкладення судового засідання для підготовки і подачі заяв про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог.
Суд у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення судового засідання відмовив, оскільки відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. 
Станом на 10.12.2025 позивач не подав суду заяву про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог, поважних причин, які перешкоджали представнику позивача реалізувати своє процесуальне право не навів, а підстави відкладення судового засідання визначені ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, серед яких відсутня така підстава відкладення розгляду справи як для подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог та зміна підстав позову.
В судовому засіданні 07.01.2026 було оголошено перерву до 04.02.2026.
В судове засідання 04.02.2026 відповідач повноважного представника не направив.
Про оголошення перерви у судовому засіданні з 07.01.2026 до 04.02.2026 представник відповідача був повідомлений у судовому засіданні 07.01.2026. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступні обставини.
У процесі судового розгляду встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Волинської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (надалі – позивач) та Комунальним підприємство «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради (надалі – відповідач, споживач) склалися відносини щодо надання послуг з розподілу природного газу газорозподільними системами позивача, комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, які регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494 (надалі - Кодекс ГРМ).
У відповідності із Законами України «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про ринок природного газу» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі – Регулятор), своєю постановою від 26.12.2022 № 1839 видала ТОВ «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ 44907200) ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.
Регулятор постановою від 29.11.2023 №2224 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року №1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу розширив територію господарської діяльності ТОВ «Газорозподільні мережі України» на територію Волинської області.
Розділом VІ Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів до газорозподільної мережі (ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.
Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті НКРЕКП та оператора ГРМ (ТОВ «ГРМУ»)та/ або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Між позивачем та відповідачем укладено договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №09420055АМGT016/42GTVL2176-16 від 01.12.2023 (надалі – договір).
Відповідно до пункту 2.1. договору позивач, як оператор ГРМ, взяв на себе зобов`язання надати відповідачу послугу з розподілу природного газу, а відповідач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначеному договором. 
Згідно з п.6.1. договору розподілу природного газу оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1. цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п. 6.2. договору).
Відповідно до пп. 32 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» Регулятором на ринку природного газу є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі – НКРЕКП).
Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог Кодексу ГРМ.
Газовий рік – період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.
Згідно з п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються рівномірними частками протягом календарного року. 
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
Абзацом 10 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому, подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік.
Постановою НКРЕКП №1944 від 30.12.2022 року «Про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для ТОВ «Газорозподільні мережі України» (зі змінами) Волинській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було установлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01 грудня 2023 року в розмірі 1,57 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ). З врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,884 грн. за 1 м3. 
Річна замовлена потужність на 2025 рік розрахована Оператором ГРМ і становить 10 691 016,93 м. куб на рік/ 12 міс. = 890 918,08 м. куб на місяць х 1,884 грн. (з ПДВ) =1 678 489,66 грн. в місяць.
Відповідно до абз.8 п.3 гл.6 розділу 6 Кодексу ГРМ у випадках укладення договору розподілу природного газу у зв`язку з початком провадження господарської діяльності з розподілу природного газу на території місцезнаходження об`єкта газопостачання споживача іншим Оператором ГРМ та якщо річна замовлена потужність споживача визначалась відповідно до абзацу дванадцятого пункту 2 або абзацу другого пункту 5 цієї глави, новий Оператор ГРМ враховує обсяги використання такої потужності споживачем з початку календарного року. 
На виконання умов договору позивач надав споживачу послугу з розподілу природного газу вартістю 1 678 489,62 грн. у червні 2025 року (акт № АСВГ0019826 від 30.06.2025 року), вартістю 1 678 489,68 грн. у липні 2025 року (акт № АСВГ0021701 від 31.07.2025 року), 1 678 489,64 грн. у серпні 2025 року (акт № АСВГ0026284 від 31.08.2025 року), 1 678 489,68 грн. у вересні 2025 року (акт № АСВГ0027691 від 30.09.2025 року), яка нараховується як плата за 1/12 річної замовленої потужності об`єктів споживача, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494. 
Акти наданих послуг та рахунки до них у встановленому Кодексом ГРМ порядку направлялись споживачу, були підписані та повернуті.
Станом на 31.10.2024, з урахуванням часткових оплат, проведених споживачем, заборгованість з оплати вартості послуг з розподілу природного газу за червень, липень, серпень та вересень 2025 року становила 4 597 469,00 грн. 
06.01.2026 позивач своєю заявою повідомив, що відповідачем сплачено 4 597 469,00 грн. і є підстави для закриття провадження у справі.
Судом встановлено, що відповідач сплатив суму заборгованості у розмірі 4597469,00 грн., що не заперечується сторонами і підтверджується платіжними дорученнями за листопад 2025 року на суму 1178489,68 грн., за період з 01.12.2025 по 09.12.2025 на суму 604489,64 грн. (а.с. 119-143), за період з 10.12.2025 по 19.12.2025 на суму 2902489,68 грн. (а.с. 174-181).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
З огляду на перерахування відповідачем суми боргу у розмірі 4 597 469,00 грн. провадження у справі про стягнення з відповідача 4 597 469,00 грн. заборгованості на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України слід закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.
Посилаючись на порушення відповідачем строків оплати наданих послуг, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 301294,09 грн. пені за період з 11.07.2025 по 29.10.2025, 29157,50 грн. процентів річних за період за період з 11.07.2025 по 29.10.2025, 7133,96 грн. збитків, завданих інфляцією, за такий же період.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За умовами пункту 6.6. договору оплата вартості послуг з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Пунктом 8.2. договору розподілу природного газу передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Враховуючи порушення відповідачем строку виконання зобов`язання з оплати вартості послуг з розподілу природного газу, визначеного п. 6.6. договору, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 301294,09 грн. пені за період з 11.07.2025 по 29.10.2025 (розрахунок пені - а.с. 10-16).
Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стягненню з відповідача у зв`язку із порушенням ним узгодженого у п.6.6. договору строку виконання зобов`язання з оплати вартості розподілу газу також підлягає:
- 29157,50 грн. процентів річних за період з 11.07.2025 по 29.10.2025,
- 7133,96 збитків, завданих інфляцією, за період з липня 2025 року по жовтень 2025 року.
Розрахунки процентів і збитків, завданих інфляцією, знаходяться в матеріалах справи (а.с. 16-19).
Клопотання відповідача про зменшення суми штрафних санкцій від 07.01.2026 не підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.
Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, тому не можуть бути зменшені судом. Суд не може не стягувати з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, які в силу закону та встановлених обставин обґрунтовано нараховані позивачем та підлягають стягненню з відповідача.
Водночас частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При застосуванні частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України приймається до уваги, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними конкретизуються судом у кожному конкретному випадку.
Зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.
Вирішуючи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
За своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукуючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності та стягуються в разі порушення такого зобов`язання.
Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені, які б свідчили про винятковість випадку, виходячи з інтересів сторін. Розмір нарахованої позивачем пені не перевищує розміру заборгованості.
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що розрахунки пені, процентів річних, збитків, завданих інфляцією, відповідають умовам договору та вимогам закону, матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати отриманих послуг з розподілу природного газу, відсутні правові підстави для зменшення розміру пені, процентів річних та збитків, завданих інфляцією, а тому у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.
Розподіл судових витрат.
06.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Волинської ТОВ “Газорозподільні мережі України” надійшла заява, в якій представник позивача просить повернути з Державного бюджету України 55169,62 грн. судового збору на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із закриттям провадження у справі.
Відповідно до ст. 4 Закону України “Про судовий збір” судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сума судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України “Про Державний бюджет України” на 2025 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становив 3028 грн.
Як передбачено ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Звертаючись з позовом до суду через систему “Електронний суд”, позивач сплатив судовий збір у розмірі 59220,65 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 3866 від 04.11.2025 (а. с. 8).
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України “Про судовий збір” сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
У зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення з відповідача 4 597 469,00 грн. заборгованості позивачу за його клопотанням на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України “Про судовий збір” слід повернути з державного бюджету 55169,95 грн., виходячи з розрахунку: 59220,65 грн. х 93,16 %.
У зв`язку із задоволенням позову на 6,84% від первісно заявленої суми з відповідача на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути 4050,70 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору. 

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
в и р і ш и в:
1. Позов задовольнити частково. 
2. Стягнути з Комунального підприємства «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради (45400, Волинська обл., Володимирський р-н., м. Нововолинськ, вул. Св. Володимира, 3, код ЄДРПОУ 00185382) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Волинської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (43006, м. Луцьк, вул. Франка,12, код ЄДРПОУ 44907200)
- 301294 грн. 09 коп. пені;
- 29157 грн. 50 коп. процентів річних;
- 7133 грн. 96 коп. збитків, завданих інфляцією;
- 4050 грн. 70 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору;
3. Провадження у справі в частині стягнення 4 597 469 грн. заборгованості закрити.
4. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Волинської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (43006, м. Луцьк, вул. Франка,12, код ЄДРПОУ 44907200) з Державного бюджету України 55 169 грн. 95 коп. судового збору, сплаченого платіжною інструкцією № 3866 від 04.11.2025 (зазначена платіжна інструкція знаходиться в матеріалах справи № 903/1045/25).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повне рішення виготовлено і підписано 11.02.2026

Суддя   І. О. Якушева