ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/914/26 Справа № 214/12329/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 березня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., вирішуючи клопотання захисника – адвоката Кудлюка О.І., подане в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 30 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 , –
в с т а н о в и л а:
постановою судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 30 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, а також стягнуто судовий збір.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник – адвокат Кудлюк О.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , 18 лютого 2026 року подав апеляційну скаргу, одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування клопотання зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції захисник не був присутній, а з постановою суду ознайомився лише 17 лютого 2026 року після надання загального доступу до неї у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, суддя апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду. Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону. Положеннями чинного КУпАП не передбачено залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків. Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує у своїх рішеннях, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також, Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та N 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
З матеріалів справи встановлено, що постановою судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 30 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, а також стягнуто судовий збір.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо того, що захисник не був присутній під час розгляду справи судом першої інстанції та з постановою суду ознайомився лише після надання загального доступу до неї у Єдиному державному реєстрі судових рішень, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення, відповідно до якої 26 грудня 2025 року їй було доставлено повідомлення із зазначенням, що розгляд справи призначено на 23 січня 2026 року о 09 год. 05 хв.
Під час судового засідання 23 січня 2026 року судом було оголошено перерву до 30 січня 2026 року о 09 год. 00 хв. для забезпечення участі потерпілого, що підтверджується журналом судового засідання № 5782517 від 23.01.2026.
Крім того, у матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 від 23 січня 2026 року про узгодження дати наступного судового засідання, відповідно до якої вона власноруч підтвердила, що розгляд справи відбудеться 30 січня 2026 року о 09 год. 00 хв.
Також матеріали справи містять довідку про доставку 23 січня 2026 року повідомлення у додаток «Viber» із зазначенням дати, часу та місця судового засідання.
З журналу судового засідання № 5821584 від 30.01.2026 вбачається, що під час розгляду справи ОСОБА_1 була присутня у судовому засіданні та не заперечувала проти розгляду справи за відсутності захисника.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи, особисто брала участь у судовому засіданні та погодилась на розгляд справи за відсутності захисника.
За таких обставин посилання сторони захисту на те, що захисник не був присутній під час розгляду справи та ознайомився з постановою лише після її оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.
За таких умов суд доходить висновку, що ОСОБА_1 мала реальну можливість подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, а наведені у клопотанні підстави не можуть вважатися поважними. Відсутність причин, які б об`єктивно перешкоджали своєчасному оскарженню, виключає можливість поновлення строку.
З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження та наявність підстав для відмови у його поновленні. У зв`язку з цим апеляційну скаргу, подану після спливу визначеного законом строку, слід повернути особі, яка її подала.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и л а:
у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 30 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 , – відмовити.
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Кудлюка О.І., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на постанову судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 30 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 154 КУпАП, – повернути особі, яка її подала, разом із усіма додатками.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА