ЄУН 932/8677/25
Провадження № 2/932/2923/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
23 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого – судді Петуніна І. В.,
за участю секретаря Христюк М. В.,
позивач: ОСОБА_1 
представник позивача: адвокат Голіней Л. Д.
відповідач: Костянтинівська МВА
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської військової адміністрації
про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в обґрунтування якого вказав, що згідно Договору купівлі-продажу від 11.04.1989 він придбав у власність житловий будинок саманний з відповідними надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 832,9 м2 де знаходилися житловий будинок, сарай, огорожа дерев`яна, замощення асфальтове.
На даному договорі проставлено відмітку, що рішенням виконкому від 04.10.1989 дозволено будівництво нового будинку з подальшим зносом старого у строк до 26.09.1992.
З Генерального плану (схеми) від 11.08.1998 при проведенні інвентаризації встановлено наявність житлового будинку АДРЕСА_2 , площа житлового будинку В-1 становить 84,2 м2, така ж інформація підтверджується довідкою БТІ від 08.05.2025.
Згідно акту прийомки індивідуального домоволодіння від 1994, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зданий в експлуатацію. З інформації з Державного реєстру речових прав вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване.
У зв`язку з викладеним просить визнати за ним право власності на домоволодіння з приналежними до нього будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , яке складається з: житловий будинок В-1 площею 84,2 м2, сарай Л-Б, огорожа дерев`яна Л-№, замощення асфальтове Л-П.
Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2 , підтримала позовні вимоги та пояснила що на земельній ділянці знаходяться старий та новий будинки.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Судом задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку.
Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 31.07.2025, позовна заява залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків.
04.08.2025 ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра справа прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначений розгляд справи по суті на 25.09.2025.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 08.09.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Згідно Договору купівлі-продажу від 11.04.1989, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори, реєстр № 2-946 та який зареєстровано у БТІ 04.09.1989, позивач є власником жилого будинку з надвірними будівлями на земельній ділянці 832,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходяться жилий будинок саманний жилою площею 21,5 м2, сарай саманний, огорожа дерев`яна, замощення асфальтове. На вказаному договорі зазначена відмітка, що рішенням виконкому міської ради народних депутатів від 04.10.1989 дозволено будівництво нового будинку з подальшим зносом старого у строк до 26.09.1992.
Згідно Генерального плану (схеми) від 11.08.1998 при встановлено наявність житлового будинку А1 та житлового будинку В-1 (незареєстрований) за адресою: АДРЕСА_1 , площа житлового будинку В-1 становить 84,2 м2.
Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 20.05.1998, позивач є власником земельної ділянки за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,09 га, яка передана для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель.
Згідно Акту приймання індивідуального домоволодіння, затв. рішенням виконкому ради трудящих м. Костянтинівка № 137 від 27.07.1964, надане домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 вважати прийнятим.
Згідно довідки КП «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації» Костянтинівської міської ради від 08.05.2025, за підсумками проведення технічної інвентаризації, яка відбулася у 1998 році, є наявний новий недобудований житловий будинок літ «В-!» (згідно даних технічної інвентаризації , рік будівництва – 1990-1998 р.р.). Загальна площа недобудованого будинку – 84,2 м2, житлову площу не визначено. Право власності на новий будинок не оформлювалося. На земельній ділянці є старий житловий будинок літ. «А1» (підлягає зносу), сарай літ. «Б», огорожа літ. «№». Л-Б, огорожа дерев`яна Л-№, замощення асфальтове Л-П.
V. Оцінка суду
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у ч. 1 ст. 10 ЦПК України.
Частиною другою ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Аналіз положень ст. 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами ст.ст. 177-179, 182 цього кодексу, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування», реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється.
За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.
Визнання ж права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.
При цьому суд враховує висновки, викладені у п.п. 53-62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019, справа № 200/22329/14-ц.
Позивач посилається в позовній заяві на Акт прийому індивідуального домоволодіння в експлуатацію від 1994 року житлового будинку у АДРЕСА_1 . Однак, вказаний документ в матеріалах справи відсутній.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при пред`явленні позову, з огляду на відмову в задоволенні позову покладається на нього і відшкодуванню не підлягають.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 177-179, 182, 331 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 34, 76, 81, 102-113, 141, 200, 206, 258-259, 265, 280-284, 288, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце реєстрації як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 до Костянтинівської міської військової адміністрації, ЄДРПОУ 44887499, місцезнаходження за адресою: вул. Олекси Тихого, 260, м. Костянтинівка Краматорського р-ну Донецької області, 84114 про визнання права власності на нерухоме майно, залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 квітня 2026 року.

Суддя       І. В. Петунін