г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/6491/25
Номер провадження 2/213/458/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого – судді Нестеренка О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:
І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №3998629 від 22.09.2023 у розмірі 26623,68 грн. 
Позов обґрунтовано обставинами: 
22 вересня 2023 між  ТОВ " Лінеура Україна" та ОСОБА_1 за допомогою ІТС товариства укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3998629, відповідно до якого товариством надано кредит позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 23/09/2024, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним договором кредиту в сумі 26623,68 грн, з яких 4899,95 грн – за основною сумою боргу, 21723,73 грн –за відсотками.
Вказану суму заборгованості, сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. 
Позиція відповідача
У встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. 
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
10.12.2025 позовна заява отримана судом.
12.12.2025 ухвалою судді провадження у справі було відкрито, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Разом з позовною заявою представник позивача заявив клопотання про витребування доказів.
Відповідач відзив на позов не подав.
Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило.
З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.
Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання. 
22 вересня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3998629, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 4900,00 грн, на строк - 360 днів, із сплатою процентів у розмірі 2% в день; періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 30 341,06 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 40 180,00 грн. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. У п.9.9 договору вказано, що клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на веб-сайті товариства, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується їх неухильно дотримуватися. У п. 10 вищевказаного договору вказані дані позичальника: ідентифікаційний код, дані паспорта, адреса, номер телефону та електронна адреса. 
Договір, а також паспорт споживчого кредиту та додаток до Договору –Таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А856. 
Згідно листа з АТ "СЕНС БАНК" за № 18186-БТ-32.3/2025 від 18.12.2025, в АТ "СЕНС БАНК" на ім`я ОСОБА_1 було емітовано картку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ).
Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед  ОСОБА_1  за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 4900,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується Випискою з рахунку приватного клієнта за № 934955-2025/1219 за період з 22.09.2023 по 27.09.2023, наданою АТ "СЕНС БАНК".
23 вересня 2024 року між ТОВ " Українські фінансові операції " та ТОВ "Лінеура Україна" укладено договір факторингу №23/09/2024, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №3998629 в розмірі 26623,68 грн, з яких 4899,95 грн – за основною сумою боргу, 21723,73 грн – за відсотками, що підтверджується вказаним договором, актом прийому-передачі та витягом з реєстру боржників.
Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 22.09.2023 по 16.09.2024 за відповідачем значиться заборгованість у розмірі 26623,68 грн, з яких 4899,95 грн – за основною сумою боргу, 21723,73 грн –за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.
Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. 
IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Щодо форми правочину та його змісту.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України).
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом - шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Щодо виконання зобов`язання.
За загальним правилом, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 526,527,530 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).  Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.
Приписами ч. 2 ст. 615 ЦК України визначено: одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Щодо відступлення права вимоги.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Частинами 1,3 статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідач погодився з умовами Договору про споживчий кредит №3998629 від 22.09.2023, про що свідчить наявність електронного підпису - одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору.
Встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Останній не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами та комісію - не сплатив, заборгованість погашена не була.
Також, судом встановлено набуття позивачем права вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №3998629 від 22.09.2023  на підставі договору факторингу від 01.02.2024.
Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення договору про споживчий кредит з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань.
Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що він в електронному режимі підписував договір для задоволення особистих потреб, отримував кредитні кошти та користувався ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надав.
З огляду на зазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку про підставність позовних вимог та можливість їх задоволення у повному обсязі.
Водночас, з урахуванням положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України, якою передбачено право, але не обов`язок суду зазначати у рішенні про нарахування відсотків чи пені до моменту його виконання, ст. 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність боржника за прострочення грошового зобов`язання у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних, а також п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким визначено, що у період дії воєнного чи надзвичайного стану та 30 днів після його припинення позичальник звільняється від такої відповідальності, вимога позивача про нарахування 3 % річних не підлягає задоволенню.
VІ. Щодо розподілу судових витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, керуючись ст.141 ЦПК України, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Як зазначено у ч.4 ст. 136 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Так, на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, представником позивача додано до позову: копію договору про надання правової допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024 укладеного між Адвокатом Дідухом Є.О. та ТОВ «Українські фінансові операції», акт приймання передачі виконаних послуг № 3993629, згідно з детальним описом робіт № 3993629 від 25.11.2025, становить 10000,00 грн.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги представника позивача про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» судових витрат, що вже понесені на правничу допомогу. Розмір витрат, про стягнення яких просить заявник, на думку суду, є завищеним щодо іншої сторони спору, а тому, зважаючи на те, що дана цивільна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, а отже є справою незначної складності, обсяг наявних у ній матеріалів є не великим, підготовка документів у даній справі не потребувала значного часу та великого обсягу аналітичної роботи, у справі, з особистою участю представника позивача, не відбулось жодного судового засідання, а тому зменшення судом суми відшкодування витрат на правничу допомогу до 5000 гривень відповідатиме принципу розумності та реальності витрат.
Керуючись статтями 3-5, 12, 13, 76-81, 83, 89 ч. 1, ч. 3, 178 ч. 8, 259, 263-265, 268, 273, 279 ч. 5, ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором №3998629 про надання споживчого кредиту від 22.09.2023 у розмірі 26623 (двадцять шість тисяч шістсот двадцять три) грн 68 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2026 без проголошення.
Відомості про сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», код ЄДРПОУ 40966896, юридична адреса: вул. Глибочицька, буд. 40, прим. 19, літ. «Н», «П», м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.М. Нестеренко