Справа № 681/61/26
Провадження 3/681/34/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2026 р.          м. Полонне 
Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Іллюк С.В., 
розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції ГУ НП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 13.05.1996, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працює в Михайлюцькій сільській раді, 
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Відповідно до даних протоколу серії ВАД № 415604 від 13.01.2026, 13.01.2026 о 20 год. 15 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхнув її та ображав нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю. 
Такими діями, на думку автора протоколу, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження підлягає закриттю за відсутністю в діянні ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Розв`язуючи питання доведеності його винуватості у вчиненні ним адміністративного правопорушення, суд вказує на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 цього Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суд звертає увагу, що вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, визначеними у ст.ст. 269, 272 КУпАП, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків та причинний зв`язок між ними.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Тому важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (надалі - Інструкція).
В п. 15 Розділу ІІ Інструкції зазначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорту посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд зазначає, що факт конфлікту на побутовому рівні зафіксовано поліцейськими лише в поясненнях ОСОБА_2 , (а.с. 3), які надавались нею у ході проведення перевірки за цим фактом. Такі показання вона підтвердила у судовому засіданні. Інших доказів, що ОСОБА_1 заподіяв шкоду потерпілій ОСОБА_2 шляхом порушення її прав і свобод, матеріали справи не містять. З огляду на наведене, сам лише факт наявності між членами однієї сім`ї конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Окрім того, у протоколі зазначено, що цими діями «могла бути завдана шкода», однак диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП чітко передбачає, що дії мають призвести до наслідків, внаслідок яких була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю.
Щодо наданої потерпілою ОСОБА_2 довідки від 09.02.2026 (а.с. 16), суд зазначає, що вказаний документ не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства 13.01.2026. Ця довідка лише констатує медичний факт звернення потерпілої до закладу охорони здоров`я через тривалий час після події, зазначеної в протоколі. Вона не містить відомостей про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи, яка притягається до відповідальності, та станом здоров`я потерпілої, а також не підтверджує нанесення будь-якої шкоди саме внаслідок конфлікту, що стався 13.01.2026. Таким чином, цей документ не спростовує висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_1 обов`язкової ознаки складу правопорушення - завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю.
Таким чином, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом», а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
Враховуючи те, що суд має право розглядати справу виключно в межах складеного протоколу, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.
Згідно із закріпленим у ст. 62 Конституції України принципом презумпції невинуватості, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а також усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд має право обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки обставини викладені в протоколі не підтверджуються сукупністю доказів (з яких в наявності лише пояснення ОСОБА_2 , а інші докази відсутні ), а отже, протокол не відповідає вимозі його достатності, що є підставою для закриття провадження. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведені обставини, інших доказів вчинення ним правопорушення матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
За таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись наведеним, ч. 1 ст. 247 КУпАП суд,
п о с т а н о в и в:
Закрити провадження в справі відносно  ОСОБА_1  на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя           Сергій ІЛЛЮК