Справа № 583/1686/26
2/583/1059/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді      Ярошенко Т.О.
з участю секретаря судового засідання   Алєксєєнко І. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка у спрощеному позовному провадженні справу за позовом  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту реєстрації місця проживання,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
03.04.2026 року представник позивача – адвокат Собина П.М. звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані: ОСОБА_2 - батько, ОСОБА_3 - мати, місце народження: м. Охтирка Сумська область. Відповідно до будинкової книги для громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду від 13 травня 1965 року, власниками 7/24 частин житлового будинку (28,8кв.м) являлися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 25.07.1965 року ОСОБА_5 була зареєстрована в належній їй частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . 09.06.1983 року ОСОБА_2 був зареєстрованим за місцем проживання його батьків- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_4 в 7/24 частині житлового будинку залишилися проживати ОСОБА_5 та її син ОСОБА_2 . 04. Після народження позивач був зареєстрований за місцем фактичного проживання та реєстрації його батька, а саме: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 постійно проживав зі своїм батьком ОСОБА_2 та бабою- ОСОБА_5 , навчався в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №10 м. Охтирка Сумської області. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача- ОСОБА_2 . На момент смерті батька позивачу виповнилося п`ятнадцять років та він залишився проживати за адресою: АДРЕСА_2 . Після школи позивач навчався в Охтирському професійному ліцеї і здобув професію муляра, штукатура, що підтверджується копією диплому серія НОМЕР_1 від 30.06.2003 року. 24.07.2004 року позивач, будучи неповнолітнім, отримав паспорт серія НОМЕР_2 , який був виданий Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області. Так як станом на 24.07.2004 року батька позивача вже не було в живих та були відсутні будь які документи про спадкування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , позивачу був виданий паспорт без реєстрації його місця проживання. Позивач так і продовжував проживати в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 за відсутності оформленого, належним чином, реєстрації місця проживання. Позивач піклувався та піклується про збереження майна, так як вважає, що успадкував майно після смерті свого батька. Позивач подав заяву до Центру надання адміністративних послуг Охтирської міської ради про надання відстрочки від військової служби під час воєнного стану та отримав повідомлення 20260227-545618 про відмову в наданні відстрочки. В повідомленні зазначені підстави відмови: «Особа перебуває на військовому обліку в районі бойових дій або тимчасової окупації. Для розгляду заяви необхідно оновити дані й стати на облік у ТЦК за новим місцем проживання. Якщо актуальне місце проживання особи знаходиться в районі бойових дій, необхідно стати на облік у ТЦК найближчого безпечного району.» Позивач з моменту свого народження був зареєстрований за місцем проживання та реєстрації свого батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач ніколи не був зареєстрованим в іншому населеному пункті, не перебуває на військовому обліку в районі бойових дій або тимчасової окупації. На підставі вищевикладеного просить встановити факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з 1986 року по теперішній час.
Процесуальні дії у справі.
03.04.2026 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
Представник виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні позову покладається на розсуд суду.
Від ІНФОРМАЦІЯ_5 до суду жодних заяв не надійшло, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку.
Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В розумінні ч. 6 ст. 279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.
У обґрунтування позову представник позивача надав копію сторінок 1-2,3 паспорта ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Охтирка Сумської області, виданого 24 липня 2004 року Охтирським МРВ УМВС уУкраїни в Сумській області; сторінок паспорта, в яких повинна зазначатися відмітка про реєстрацію місця проживання у паспорті не надано суду. Також надав суду копію нового паспорта громадянина України ОСОБА_1 , виданого органом 5912 від 09.04.2025, відомості про місце реєстрації до цього паспорта не додає (а.с.8,13).
Згідно наданого адвокатом витягу з Реєстру територіальної громади від 03.03.2026 за № 2026/003338636 відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 відсутні (а.с.17).
З копії будинкової книги на будинок за адресою АДРЕСА_2 , вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є володільцями 7/24 частини вказаного будинку. У розділі третьому щодо прописки зазначено осіб, які були зареєстровані, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Також мається запис у цій книзі за вищевказаною адресою про проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , однак в будинковій книзі відсутня дата проведення такого запису, дата реєстрації відсутня (а.с.10-12).
Згідно довідки Державного навчального закладу «Охтирський центр професійно-технічної освіти» від 10.03.2026 за № 104 ОСОБА_1 , дійсно навчався в навчальному закладі з 01.09.2001 по 06.06.2003. Відповідно до запису в поіменній книзі закладу 2000-2002 років домашня адреса ОСОБА_1 вказана за адресою АДРЕСА_2 (а.с.15-16).
В обґрунтування позовних вимог представником позивача також надано копію рішення Охтирського районного суду Сумської області від 13.05.1965 року, яким за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано право власності на 7/12 частин будинковолодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 , однак вказане рішення не завірено в установленому законом порядку та не містить відмітки про набрання законної сили. (а.с.5-6). Крім того, позивачем не додано документів, які підтверджують факт його родинних відносин з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Обґрунтовуючи позов представник позивача зазначає, що подав заяву до Центру надання адміністративних послуг Охтирської міської ради про надання відстрочки від військової служби під час воєнного стану та отримав повідомлення 20260227-545618 про відмову в наданні відстрочки, у зв`язку з відсутністю відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 .
Вирішуючи позов в межах заявлених вимог, суд не знаходить законних підстав для встановлення факту реєстрації місця проживання позивача виходячи з наступного.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав, своб чи інтересів в порядку встановленому цим Кодексом.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Разом з тим, відповідно до ст.19 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд звертає увагу, що обраний позивачем спосіб захисту має бути належним та ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права та способу його порушення.
Згідно з положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання процедурою, яка здійснюється уповноваженими органами реєстрації.
Відповідно до частини 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Виконавчий комітет Охтирської міської ради, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує виконання повноважень суб`єкта реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації фізичної особи відповідно до вимог Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".
Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлення порядку надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг регулюються Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".
За приписами ч. 2 ст.4 цього Закону порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року №265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).
Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.
Суд зазначає, що факт реєстрації місця проживання виникає внаслідок вчинення відповідної адміністративної дії, підтвержується відомостями реєстру територіальної громади та не може бути фактом, який встановлюється судом.
Заявлені вимоги ОСОБА_1 не спрямовані на захист порушеного права у спосіб, передбачений законом, оскільки встановлення факту реєстрації саме по собі не породжує реєстрацію особи за певною адресою, не замінює рішення компетентного органу та не є належним способом відновлення прав позивача.
Крім того, надані в обґрунтування позовних вимог вищевказані документи є сумнівними,такими, що не підтверджують викладені в позові обставини, а тому суд не приймає їх до уваги.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17-ц (провадження № 14-144цс18).
Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок неодноразово робила Велика Палата Верховного Суду.
Суд зазначає, що неналежний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови в позові в будь-яких правовідносинах.
У постанові ВП ВС від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц зазначено, що, ефективність позовної вимоги про визнання відсутності права чи про визнання права має оцінюватися з огляду на обставини справи залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду. Застосований спосіб захисту має привести до відновлення порушеного права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 зазначено, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».
Суд зазначає, що позов підлягає задоволенню виключно в разі, якщо на момент звернення охоронюване право або законний інтерес є порушеним і задоволення позову призведе до ефективного їх захисту.
Отже, з урахуванням вказаних вище норм права, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, оскільки не призводить до відновлення порушеного права позивача та не відповідає характеру спірних правовідносин, звернення до суду є фактично спробою обійти встановлену законом процедуру реєстрації місця проживання особи призовного віку в умовах воєнного стану.
Висновок суду.
Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Щодо судових витрат.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог понесені судові витрати залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 272, 279, 280-284, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту реєстрації місця проживання відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 23.04.2026 року.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду       Т.О. Ярошенко