Справа № 738/2754/25 
№ провадження 2/738/103/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

18 лютого 2026 року    Менський районний суд Чернігівської області 
у складі: 
головуючого – судді: Савченка О.А. 
за участю
секретаря: Лях Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельної ділянки, -
В С Т А H О В И В:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про визнання права власності на частину земельної ділянки. Позов мотивувала наступним. Рішенням Менського районного суду від 20 серпня 2025 року за позивачкою визнано права співзабудовника в спільному майні та права власності на частину будівельних матеріалів, з яких складається житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Права співзабудовника та право власності на іншу частину будівельних матеріалів, з яких складається житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , цим же рішенням визнано за відповідачем в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 . Пізніше позивачка дізналась, що присадибна земельна ділянка площею 0,1158 га, кадастровий номер 7423081801:01:001:0412, що знаходиться по АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі рішення реєстратора Менської РДА про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48455742 від 30 серпня 2019 року, зареєстрована за власником ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, його спадкоємцем 1 черги за законом є відповідач, який прийняв спадщину та має намір оформити присадибну земельну ділянку, позивачка для захисту своїх прав звернулась до суду та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельна ділянка площею 0,1158 га, кадастровий номер 7423081801:01:001:0412, що знаходиться по АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, в якій просять розглянути справу без участі сторони позивача, позов підтримують та просять його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, в установлений судом строк відзив на позовну заяву з доказами та клопотання про розгляд справи з його участю до суду не подав.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2025 року по справі № 738/1089/25 № провадження 2/738/399/2025 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Менської міської ради Чернігівської області за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано права та обов`язки забудовника на житловий будинок та господарські споруди, розташовані по АДРЕСА_1 та право власності на частку будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано права забудовника на житловий будинок та господарські споруди, розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 та право власності на частку будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 (а.с.10-14).
З рішення виконавчого комітету Величківської сільської ради Менського району Чернігівської області № 3 від 30 січня 2015 року «Про уточнення поштової адреси житловим будівлям» слідує, що поштову адресу житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані в с. Величківка Менського району Чернігівської області уточнено, а саме: замінити АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 (а.с.15).
З довідки № 32 від 30.09.2025 слідує, що об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці кадастровий номер 7423081801:01:001:0412 (а.с.16).
З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка з кадастровим номером 7423081801:01:001:0412 площею 0,1158 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстрована за ОСОБА_3 (індексний номер витягу 179356668) (а.с.17).
Із Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 06 липня 2024 року слідує, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Чернігів (а.с.8).
Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після померлого ОСОБА_3 є відповідач – син спадкодавця ОСОБА_2 , який в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заяви інших спадкоємців про прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні, що встановлено рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2025 року (а.с.10-14).
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. 
Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. 
Статтею 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Земельна ділянка є сформованою, а отже являється об`єктом цивільних прав.
Державна реєстрація права власності у зв`язку з поділом, виділом частки або об`єднанням земельної ділянки проводиться за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про сформовані (сформовану) земельні ділянки ( земельну ділянку ) у результаті такого поділу, виділу частки або об`єднання.
Відповідно до ч. 2 ст. 18. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до підпункту 2 п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) для державної реєстрації права власності у зв`язку з поділом, виділом частки або об`єднанням земельної ділянки, закінченого будівництвом об`єкта подаються: 2) договір про поділ спільного майна або договір про виділ у натурі частки із спільного майна, або відповідне рішення суду (у разі належності земельної ділянки, закінченого будівництвом об`єкта, що поділяється або частка з якого виділяється, на праві спільної власності та прийняття співвласниками рішення щодо поділу спільного майна або виділу в натурі частки із спільного майна, що має наслідком припинення права спільної власності для всіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки).
Статті 120, 125 Земельного кодексу України передбачають автоматичний перехід до власника нерухомого майна прав на земельну ділянку в повному обсязі. 
Належність нерухомого майна одній особі, а земельної ділянки, на якій розташоване це майно – іншій, порушує принцип правової визначеності, оскільки це перешкоджає позивачу користуватися своїм майном і відчужувати його.
За змістом ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
Вказані норми законів узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в Постанові від 12.10.2016 у справі № 6-2225цс16.
Велика Палата Верховного суду в постанові від 02 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) дійшла висновку про те, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. 
У своїх висновках Велика Палата Верховного суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей 387, 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.
Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів, тощо), що посвідчують відповідне право. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. 
За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263 – 265, 268 ЦПК України, суд, -
В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельної ділянки – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,1158 га, кадастровий номер: 7423081801:01:001:0412, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: по АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.А. Савченко