Справа № 214/10168/25
2/214/1513/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

22 квітня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Сліпенької Л.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Джемерчук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

14.10.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Українські фінансові операції» через систему «Електронний суд» подав позовну заяву із вимогами до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 64000,00 грн, витрат зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Позов обґрунтовувався тим, що 25.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (ТОВ «Лінеура Україна»), як кредитодавцем, та ОСОБА_1 (відповідач), як позичальником, укладено договір надання коштів на умовах споживчого кредиту №4836994. Сума кредиту складала 10000,00 грн, строк кредитування – 360 днів, з 25.07.2024 року до 20.07.2025 року. На пільговий строк 10 днів погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,01 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до неї як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. Кредитний договір укладений з використанням електронного підпису.
Ствердив, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 10000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк». Натомість відповідач зобов`язань за договором не виконав.
У подальшому, 25 листопада 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна», як клієном, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (ТОВ «Українські фінансові операції»), як фактором, укладено договір факторингу №27/02/2025, відповідно до умов якого до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право вимоги, зокрема, до відповідача за договором №4836994 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 
Представник позивача зазначив, що договір факторингу укладено під час дії укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем договору №4836994 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно з розрахунком первісного кредитодавця, розмір заборгованості за тілом кредиту складає 10000,00 грн., заборгованість за процентами – 32700,00 грн. Також позивач провів розрахунок заборгованості за договором №4836994 за період з 27.02.2025 року за 142 календарних дні, де сума нарахованих процентів за договором за цей період становить 21300,00 грн. 
Тому представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість загальною сумою 64000,00 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 10000,00 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором, – 32700,00 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції», - 21300,00 грн.
Також просив стягнути з відповідача на користь позивача 2 422, 40 грн сплаченого судового збору та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України просив органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) – s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С – сума основного боргу; 3 – 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 – кількість днів у році; Дн. – кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Українські фінансові операції». Та роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
05.12.2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача подано відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 24 липня 2024 року о 23:00 годин під час чергування відповідача невстановлена особа шляхом проникнення через незачинені двері до службового приміщення, яке розташоване біля будинку АДРЕСА_1 , таємно викрала належний Домащук Л.В. мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 6, за допомогою якого уклала кредитні договори та до моменту блокування банківських карток відповідача вчинила крадіжку грошових коштів з банківських рахунків НОМЕР_2 (картка НОМЕР_1 ), НОМЕР_3 (картка НОМЕР_4 ). За даним фактом слідчим відділення ВП№ 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 12024041730001134 від 26.07.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується
копією витягу з ЄРДР. Відповідно до копії договору № 4836994 на надання коштів за умовами споживчого
кредиту, інформаційного повідомлення (додатку № 2 до договору № 4836994 на надання коштів за умовами споживчого кредиту), які знаходиться в матеріалах справи, договір підписано електронним підписом 97656 25.07.2024 року 01:58:40 год. Заяву на прийняття пропозиції на укладання Договору про встановлення ділових відносин з використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від імені ОСОБА_2 невстановлена особа підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 62657 25.07.2025 року 01:55:22, копія вказаної заяви міститься у матеріалах справи. Надані позивачем доказі підтверджують той факт, що договір № 4836994 на надання коштів за умовами споживчого кредиту укладався 25 липня 2024 року та був підписаний електронним підписом о 01:58:40 годин, в той час, коли відповідач в наслідок злочинних дій невстановленої особи не володіла своїм мобільним телефоном (фінансовим телефоном) та банківськими картками, зокрема і карткою НОМЕР_1 , на яку, як стверджує позивач були перераховані кошти. Також, хочу звернути увагу суду, що крім вищезазначеного кредиту до моменту заблокування банківських карток відкритих на ім`я відповідача, невстановлена слідством особа від імені ОСОБА_3 уклала ще два кредитних договору та заволоділа грошовими коштами останнього, які на той час знаходились на банківських рахунках та перерахованими коштами товариств за кредитними договорами (копія виписки по банківському рахунку додається). Крім того, для укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів особа (клієнт) повинна вказати номер банківської картки, на яку в подальшому за умовами договору повинні бути перераховані гроші. На момент підписання спірного договору банківська картка, яка була вказана невстановленою особою для перерахування коштів в розпорядженні відповідача не перебувала. Шістнадцяті значний номер банківський картки за її відсутності вказати на пам`ять практично не можливо. Вказані обставини ще раз підтверджують той факт, що відповідачем договір № 4836994 на надання коштів за умовами споживчого кредиту від 25 липня 2024 року не укладався, кредитні кошти не отримував. За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачиться переважно на користь споживача, який зазвичай є “слабкою” стороною у таких цивільних відносинах, як захист прав споживача, правові відносини останнього з банком фактично не є рівними. Наведена правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 16.08.2023 року у справі 176/1445/22.
10.12.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (постанова Верховного Суду від 09.09.2020 (справа № 732/670/19), від 12.01.2021 (справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа №280/4456/20), від 09.02.2023 (справа №640/7029/19). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Відповідачем не наданий обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили щодо нібито шахрайський (злочинних) дій. Витяг із ЄРДР та процесуальні документи органу досудового розслідування – не мають жодного значення в межах даного спору. Окрім того, відповідачем у порушення таємниці досудового розслідування, не надано письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим щодо розголошення відомостей (документів) кримінального провадження (ч. 1 ст. 222 КПК України). Враховуючи зазначене, спроба легалізувати надані Відповідачем документи – є невдала, оскільки останні отримані із порушення порядку визначеного процесуальним законом та є не допустимі у межах справи № 214/10168/25. Позивач просить Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу звернути увагу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2025 р. у справі № 212/5435/25 (додається), яка відповідає критеріям подібності справі № 214/10168/25: «Твердження відповідача про те, що кредитний договір з ТОВ «Лінеура Україна» вона не укладала, стала жертвою шахраїв, які в 2024 році невідомим чином оформили цей, та інші кредити, на її ім`я колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки наявний у матеріалах справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні № 42025042070000041 від 16 червня 2025 року за фактом того, що 13 червня 2025 року до Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області надійшло звернення від ОСОБА_4 щодо інтернет шахраїв, які використали її конфіденційні дані з метою отримання кредитів у фінансових установах з мікрокредитування населення: «Аванс Кредит», «Стар Файненс Груп», «ШвидкоГроші», «Манівео», «Авентус Україна», «Лінеура Україна», «Селфі Кредит» не свідчить сам по собі про те, що спірний кредитний договір не був укладений і кошти саме за цим договором були використані не відповідачем, а іншою особою. Відповідачем кредитний договір не оспорений, а із заявою про шахрайські дії відповідач звернулась до прокуратури майже через півтора роки, після його укладення і лише після пред`явлення до неї позову про стягнення заборгованості. При цьому, АТ «Універсал Банк» підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів сумі 10 000 грн. 26 січня 2024 року на її платіжну картку. Будь-яких доказів на підтвердження звернення до органів поліції, а також до банку з приводу шахрайських дій безпосередньо після оформлення кредитного договору та зарахування грошових коштів на картку, а також результатів розгляду таких звернень, відповідачем до суду не надано. Отже, відповідачем не спростовано жодними належними та допустимими доказами факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів».
15.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення в яких зазначено, що З правовою позицією викладеною у відповіді на відзив відповідач не погоджується з наступних підстав. Так, представником позивача зазначено, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (постанова Верховного Суду від 09.09.2020(справа № 732/670/19), від 12.01.2021 (справа №524/5556/19), від 31.08.2022(справа №280/4456/20), від 09.02.2023 (справа
№640/7029/19).
Відповідач не ставить під сумнів наявність електронного підпису на спірному
договорі, волевиявлення на отримання кредитних коштів у відповідача не існувало, кредитний договір не укладав. Які саме дії були виконані невстановленою особою від його ім`я відповідачу не відомі. Постанова Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2025 р. у справі № 212/5435/25 (додається), на яку Позивач просить Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу звернути увагу не відповідає критеріям подібності справі № 214/10168/25. На відміну від обставин по справі, які викладені у наведеної вище Постанові Дніпровського апеляційного суду відповідачем наступного ж дня ( крадіжка була скоєна в 23-00 год.) звернувся безпосередньо до ПАТ «Приватбанку» для заблокування банківської картки та із заявою за фактом вчинення злочину до відділення ВП№ 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області. Відповідачем були здійснені звернення до ПАТ «Приватбанк» для проведення службового розслідування стосовно витоку його персональних даних та наданні матеріалів перевірки до ВП№ 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи викладені у відзиві та запереченнях. 
Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
25.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» (як кредитодавець) та ОСОБА_1 (як позичальник) уклали договір надання коштів на умовах споживчого кредиту №4836994 (а.с. 94-104). 
Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту складає 10000,00 грн. Строк кредитування – 360 днів (п.1.3.).
Стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту (п.1.3.).
Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: Якщо Клієнт до 03.08.2024 року (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п.1.4.2.).
Кредитний договір укладений сторонами дистанційно та підписаний відповідачем електронним підписом (електронним підписом 97656 25.07.2024 о 01:58:40).
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надав інформацію про те, що дійсно на рахунок НОМЕР_2 та емітовану карту на ім`я ОСОБА_1 25.07.2024 року зараховано кошти на суму 10000,00 грн.
27.02.2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» (як фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (як клієнт) уклали Договір факторингу №27/02/2025, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (цін продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.34-38). 
За цим договором, реєстром боржників та Актом прийому-передачі реєстру боржників від 27.02.2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором надання коштів на умовах споживчого кредиту №4836994 (а.с.82-83).
Відповідно до представленого представником позивача розрахунку заборгованості за договором надання коштів на умовах споживчого кредиту №4836994, сформованого первісним кредитором (ТОВ «Лінеура Україна») у період з дати укладання договору – 25.07.2024 року та станом на 27.02.2025 року у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість за тілом кредитом на суму 10000,00 грн та нарахованими процентами за користування у розмірі 32700,00 грн (а.с.86-89).
Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим представником позивача за договором надання коштів на умовах споживчого кредиту №4836994 заборгованість за процентами за період з 28.02.2025 року по 19.07.2025 року становить 21300,00 грн (а.с.84-85).
У частині основної суми боргу, заборгованості за відсотками представлені розрахунки суд вважає такими, що здійснені правильно.
За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).
Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України, норми якої в силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Із положень статті 546 Цивільного кодексу України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтею 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Із положень статті 610 Цивільного кодексу України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 Цивільного кодексу України).
Статтею 1078 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало свої обов`язки за Договором № 4836994 про надання споживчого кредиту від 25.07.2024, в той час відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Українські фінансові операції», яке є правонаступником кредитодавця, в загальному розмірі 64000,00 гривень, тож позов в цій частині підлягає задоволенню.
Стосовно доводів відповідача та його представника та наданих на їх підтвердження витягу з ЄРДР з якого вбачається, що 25.07.2024 до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_1 про те, що 24.07.2024 о 23:00, невстановлена особа , в період воєнного стану через незачинені двері, проникла до приміщення, яке розташоване біля будинку АДРЕСА_1 звідки таємно викрала мобільний телефон марки Xiomi Redmi Note 6 за допомогою якого вчинила крадіжку грошових коштів з банківської картки НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , сума матеріальних збитків встановлюється; виписки з ПриватБанку; постанови про тимчасовий доступ до документів, протоколу тимчасового доступу до речей та документів, суд зазначає, що на даний час досудове розслідування триває, винна особа не встановлена, не встановлено чи відбулося здійснення спірних банківських операцій з волевиявлення позивача, або внаслідок дій інших осіб. 
Щодо вимоги застосувати статтю 625 Цивільного кодексу України з використанням механізму частин десятої, одинадцятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України.
Представник позивача просить суд в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України просив органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) – s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С – сума основного боргу; 3 – 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 – кількість днів у році; Дн. – кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Українські фінансові операції». Та роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Згідно з частинами десятою, одинадцятою статті 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Відповідно до статті 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Оскільки представник позивача просить здійснювати розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України з використанням механізму частин десятої, одинадцятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України, на майбутнє, а суд не може передбачити час закінчення дії воєнного стану, тому така вимога задоволенню не підлягає.
Щодо судового збору, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 2 422,40 грн сплаченого судового збору, подавши до суду позов в електронній формі, який згідно з частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову в частині ціни позову повністю, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України- визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Керуючись ст. ст. 141, 142, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором надання коштів на умовах споживчого кредиту №4836994 у розмірі 64 000 (шістдесят чотири тисячі) грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. заборгованість за основним боргом (сумою кредиту); 32700 (тридцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп. заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором; 21300 (двадцять одна тисяча триста) грн. 00 коп. заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.
У задоволенні вимоги про застосування статті 625 Цивільного кодексу України з використанням механізму частин десятої, одинадцятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України - відмовити
Повний текст рішення суду складено 24 квітня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», ЄДРПОУ 40966896, адреса: 03045, Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя