Справа № 404/2029/25 
Номер провадження 2/404/708/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне 

03 лютого 2026 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького в складі:
головуючої судді Варакіної Н.Б.
за участі секретаря Кірової А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 починаючи з серпня 2013 року добросовісно заволоділа чужим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 20.47 м2 і продовжує відкрито, безперервно, користуватись та фактично володіти вище зазначеною квартирою. За час її самостійного проживання позивачка вчасно сплачувала всі комунальні послуги. Також позивачкою було проведені ремонтні роботи в вище зазначеній квартирі, саме проведено заміну вікон що підтверджується договором № 8410 від 13.08.2013, встановлено електричне опалення, зроблено косметичний ремонт. Враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися квартирою АДРЕСА_1 , вважає за можливе визнати за нею право власності на нього за набувальною давністю.
Ухвалою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 12 травня 2025 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 02 червня 2025 року витребувано докази по справі.
В судове засіданні позивач не з`явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі та підтримку вимог. Просив їх задовольнити. 
Відповідач в судове засідання не з`явився.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з дозволу ОСОБА_2 , починаючи з серпня 2013 року почала проживати у квартирі АДРЕСА_1 загальною площею 20.47 м2, яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину та який виїхав в російську федерацію. 
Згідно Довідки №99 КП ЖЕО №1 КМР» від 26 лютого 2025 року, виданої ОСОБА_1 , про те що вона дійсно з серпня 2013 проживає за адресою: квартира АДРЕСА_1 . 
За час її самостійного проживання ОСОБА_1 вчасно сплачувала всі комунальні послуги, провела ремонтні роботи в квартирі, а саме заміну вікон, що підтверджується договором № 8410 від 13.08.2013 та встановлено електричне опалення, зроблений косметичний ремонт. 
Позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користується квартирою АДРЕСА_1 , а відповідач зазначав, що інтересу до квартири немає. 
За весь цей час відповідач не цікавився квартирою, не приймав участь у її утриманні.
Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.
У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Зокрема, виходячи зі змістуст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє майном понад десять років, продовжує відкрито, безперервно користуватися квартирою, утримує її, сплачує комунальні послуги, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нею за набувальною давністю.
Судові витрати по справі вважати по фактично понесеними стороною позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності
на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною
площею 20.47 кв.м. яка складається з: кімнати пл. 11. 26,кв.м.; кухні пл. 4.91 кв.м,; вбиральні
пл.2.28 кв.м; коридор пл.1,62 кв.м; комори пл.0,3 кв.м; балкону пл. 0,1 кв.м. за набувальною давністю.
Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення складено 18.02.2026.

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Б. Варакіна