КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 372/4330/25 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3843/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Висоцька Г.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 341894109 від 04.03.2020 у розмірі 38 088,00 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн, та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02.10.2025 позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 341894109 від 04.03.2020 у розмірі 38 088,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього стягнути 47 510,40 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 04.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 341894109 на суму 20 700,00 грн. Правовідносини за кредитним договором № 341894109 від 04.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли значно пізніше в часі, ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. 
Тобто, право вимоги за кредитним договором від 04.03.2020 № 344894109 не могло бути переданим згідно з договором факторингу від 28.11.2018 №28/1118-01 оскільки на момент укладання такого договору факторингу відповідного право вимоги ще не існувало. 
Скаржниця посилається те що, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу (постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц та від 16.10.2018 у справі № 914/2567/17).
Зазначено, що обсяг прав та обовязків сторін за договором факорингу від 28.11.2018 та додатковими угодами не змінений і за своєю природою вони не є новим договором факторингу і не свідчить жодним чином про перехід до ТОВ «Таліон Плюс» від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до відповідача за кредитним договором. Ціна продажу згідно умов додаткових угод не визначена, а докази на підтвердження оплати договору з врахуванням додаткової угоди відсутні.
Посилається на те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07. 2021 у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20).
Вказує, що недоведеність факту переходу до ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги за договором факторингу від 28.11.2018 до відповідача, свідчить про відсутність порушених прав та інтересів ТОВ «Юніт Капітал», за захистом яких останнє звернулося до суду з цим позовом.
Зазначає, що відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).
Звертає увагу на сплив строку позовної давності, оскільки кредит видано 04.03.2020 році на 70 днів, графіком платежів зазначено останню дату платежу 13.05.2020. Тому до виниклих правовідносин необхідно застосувати строки позовної давності, передбачені статтею 267 ч. 3 ЦК України, у задоволені позову відмовити, оскільки право вимоги боргу до неї за Кредитним договором сплив.
10.12.2025 від ТОВ «Юніт Капітал» надійшли додаткові пояснення в яких позивач зазначає таке.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до п. 8.2. даного Договору, строк його дії закінчується 28.11.2019. У подальшому Первинний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод, якими вносилися зміни до Договору факторингу 1, зокрема: № 19 від 28.11.2019, відповідно до якої строк дії Договору факторингу 1 продовжено до 31.12.2020, № 26 від 31.12.2020, якою строк дії Договору факторингу 1 продовжено до 31.12.2021 №27 від 31.12.2021, відповідно до умов якої строк дії Договору факторингу 1 продовжено до 31.12.2022, №31 від 31.12.2022, якою строк дії Договору факторингу 1 продовжено до 31.12.2023 №32 від 31.12.2023, згідно якої продовжено строк дії Договору факторингу 1 до 31.12.2024.
Таким чином, Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом тривалого часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024.
Зазначено, що відповідно до умов договору факторингу передача прав вимоги до боржників здійснюється на підставі Реєстрів прав вимоги, що містять перелік конкретних прав вимоги, а не у день укладення Договору факторингу.
Так, 25.08.2020 Первинний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали Реєстр прав вимоги № 95, відповідно до якого останній набув право вимоги до Відповідача на загальну суму 38 088,00 грн.
30.05.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, Реєстр прав вимог № 9.
У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 до 30.12.2024 включно, при цьому всі інші умови Договору залишились без змін.
ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс», на виконання Договору, підписали Реєстр прав вимоги № 9 від 30.05, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
04.06.2025 між ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Позивачем відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач на виконання Договору факторингу № 04/06/25-Ю підписали Реєстр прав вимоги № б/н від 04.06.2025, яким від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
Відповідно до ч. 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.
Суд першої інстанції задовольнив позов, оскільки дійшов висновку, що між відповідачкою та первісним кредитором належним чином укладено електронний кредитний договір, відповідачка отримала кредитні кошти, однак взяті на себе зобов`язання не виконала, а право вимоги за цим договором у встановленому законом та договорами факторингу порядку послідовно перейшло до позивача на підставі відповідних договорів факторингу, реєстрів прав вимоги та реєстру боржників.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке. 
Судом установлено, що 04.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 341894109 на суму 20 700,00 грн.
Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором A89G25SB.
Згідно з матеріалами справи, 04.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 700,00 грн, що підтверджується платіжними документами.
Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за його користування у визначені договором строки, однак свої зобов`язання належним чином не виконав.
Станом на момент звернення до суду загальна заборгованість за кредитним договором становить 38 088,00 грн, з яких: 20 700,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 388,00 грн - заборгованість за процентами.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого первісний кредитор зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а фактор - прийняти їх та здійснити фінансування.
Згідно з Реєстром прав вимоги № 95 від 25.08.2020 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 04.03.2020 № 341894109.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило права вимоги, визначені у відповідних реєстрах.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача.
Згідно з Реєстром боржників від 04.06.2025 до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 341894109 у розмірі 38 088,00 грн, що також підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників.
Згідно зі статтею 626 ЦКУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Так, 04.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 341894109 у формі електронного документа, який підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора.
Згідно п.1.1. Договору Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети на суму 20700,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов цього Договору. Кредит надається (Договір укладається) строком на 70 днів.
Анкетні дані відповідачки, зазначені при укладенні договору, відповідають наявним у матеріалах справи документам, що дає підстави ідентифікувати її як сторону цього правочину.
Згідно з умовами договору кредитодавцем 04.03.2020 перераховано відповідачці грошові кошти у розмірі 20 700,00 грн на банківську картку, реквізити якої зазначені нею при оформленні кредиту.
Надані позивачем докази, зокрема відомості про здійснення переказу грошових коштів, підтверджують факт отримання відповідачкою кредитних коштів.
Більше того, факт отримання відповідачкою кредитних коштів не оспорюється стороною відповідача, доводи апеляційної скарги не стосуються заперечення факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів чи розміру заборгованості, а зводяться виключно до заперечення наявності у позивача ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги за вказаним зобов`язанням.
Таким чином, колегія суддів вважає доведеними обставини укладення між сторонами кредитного договору № 341894109 від 04.03.2020, отримання відповідачкою кредитних коштів та виникнення у неї обов`язку щодо їх повернення та сплати процентів.
Щодо твердження скаржниці про недоведеність існування у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором, суд зазначає таке. 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01.
На підтвердження переходу права вимоги саме за кредитним договором відповідачки до матеріалів справи долучено Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018; додаткові угоди до нього, якими продовжувався строк дії цього договору;  Реєстр прав вимоги № 95 від 25.08.2020, в якому індивідуалізовано відповідачку, кредитний договір № 341894109 від 04.03.2020 та розмір заборгованості; Акт звірки взаємних розрахунків; Протокол узгодження предмета факторингової операції і обсягу переданих прав вимоги. 
На підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та в подальшому до ТОВ «Юніт Капітал» позивачем надано Договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 з додатковими угодами до нього щодо продовження строку дії, Реєстр прав вимоги № 9 від 30.05.2023, який містить дані щодо кредитного договору відповідачки, платіжну інструкцію щодо передачі грошових коштів за цим договором, а також Договір факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, Реєстр боржників № б/н від 04.06.2025, Акт приймання-передачі Реєстру боржників та платіжну інструкцію щодо фінансування за зазначеним договором.
Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Відповідно до п.п.5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01від 28.11.2018, Фактор ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Так, відповідно до п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01від 28.11.2018, під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому
Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписання Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.
Отже, передача прав вимоги до боржників здійснюється на підставі Реєстрів прав вимоги, що містять перелік конкретних прав вимоги, а не у день укладення Договору факторингу.
25.08.2020 Первинний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підписали Реєстр прав вимоги № 95 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якого останній набув право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 38 088,00 грн. Даний факт свідчить про те, що відступлення права вимоги здійснювалося не щодо майбутніх чи умовних зобов`язань, а конкретного, дійсного та чинного на той момент зобов`язання Відповідача перед Первинним кредитором.
Таким чином, перехід права вимоги був спрямований на фактично існуюче зобов`язання, що підтверджує реальність предмета передачі та узгоджується з вимогами чинного законодавства щодо допустимості та правомірності відступлення права вимоги. Отже, факт підписання Реєстру прав вимог після укладення Кредитного договору, виключає сумніви щодо наявності у Первинного кредитора прав, які могли бути передані Фактору, та підтверджує, що перехід прав вимоги відбувся на законних підставах і в межах чинного договірного регулювання.
Надана копія договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс».
Копії договорів факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року та №02/06102023 від 06 жовтня 2023 року також містять підписи сторін, які підтверджують укладення договорів та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до Фактора - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Фактора - ТОВ «Юніт Капітал».
Апеляційний суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Доводи апеляційної скарги щодо спливу строку позовної давності є безпідставними, оскільки із запровадженням карантину та воєнного стану, зокрема, відповідно до пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України строк позовної давності було продовжено на період дії карантину (з 02.04.2020 до 30.06.2023), а також на період дії воєнного стану, після чого з 30.01.2024 до 04.09.2025 перебіг позовної давності був зупинений і з огляду на те, що позов подано 29.07.2025, тобто під час зупинення перебігу позовної давності, трирічний строк, передбачений статтею 257 ЦК України, не сплинув, у зв`язку з чим підстави для застосування наслідків його пропуску відсутні.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив як факт надання кредитних коштів відповідачу, так і правомірність переходу до нього права грошової вимоги за кредитним договором, тоді як доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і не спростовують висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
У зв`язку з тим, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат немає. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, сплачений апелянтом за подання апеляційної скарги, покладається на апелянта та відшкодуванню іншій стороні не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер та складність спору, обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову, а також принципи розумності та співмірності витрат. За таких обставин висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн є законним і обґрунтованим.
Керуючись статтями 268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач 
Судді