Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Справа № 279/6736/25
Провадження № 2/279/271/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №279/6736/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінпром Маркет'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,
ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінпром Маркет'', в інтересах якого діє представник Ткаченко Ю.О., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №896655 від 11.05.2025 року.
В обґрунтування позову зазначає, що 11.05.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №8966955, за умовами якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надає відповідачу кредит у розмірі 7000 грн. строком на 360 днів (з 11.05.2025 по 05.05.2026 року), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1207,50 грн. У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 350 грн. за кожен день понадстрокового користування.
Договір кредиту підписано електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, електронного підпису, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. Договір укладено у порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".
Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов`язання за договором про надання коштів у кредит №8966955 від 11.05.2025 року виконало, зокрема передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 7000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ "ФК Фінекспрес", яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку. 
16.10.2025 року ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу №16/10/25, за умовами якого відповідно до реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 року ТОВ "Фінпром Маркет" набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зокрема до відповідача за договором про надання коштів у кредит № 8966955 від 11.05.2025 року в сумі 26701,50 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6051,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0 грн. - сума заборгованості за комісією, 13650,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань та добровільно не сплачує прострочену заборгованість, грошові кошти не повертає, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №8966955 від 11.05.2025 року в сумі 26701,50 грн. Одночасно просить суд стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.11.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.
Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, шляхом неодноразового направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. У встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористався, будь яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подав.
До суду повернулися поштові відправлення з довідками про причини повернення (досилання) з відмітками про невручення рекомендованих листів у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.
Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5, 8 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування, які регулюються нормами ст.1054,1056-1,1077,1082 ЦК України, Законами України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію»
11.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", укладено договір кредитної лінії (надійний) №8966955. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження умов кредитування. 
Відповідно до умов укладеного договору ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти (надати кредит) у розмірі 7000 гривень, строком на 360 днів, з денною процентною ставкою, яка становить 0,95%, шляхом їх перерахування на банківський рахунок із використанням електронного платіжного засобу відповідача, а відповідач зобов`язується повернути ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Комісія за надання кредиту становить 17,25 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1207,50 грн. (Розділ 2 Договору). 
Сторони погодили графік повернення кредиту та узгодили порядок нарахування, сплати процентів, комісії та інших платежів, порядок повернення кредиту. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши, шляхом безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок, маска картки № НОМЕР_1 , відповідачу грошові кошти у розмірі 7000 грн. 
Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "ФК"Фінекспрес" та платіжною інструкцією № 453b6a8f-d4b3-406b-8fbe-3c78c9549ee3 від 11.05.2025 про перерахунок коштів за посередництвом платіжної установи ТОВ "ФК Фінекспрес", згідно яких вбачається, що 11.05.2025 на банківську картку, маска картки № НОМЕР_1 , були перераховані кошти в сумі 7000 грн. Вказана платіжна картка зазначена відповідачем у договорі про надання коштів у кредит (розділ 11 Договору). Також отримання коштів підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 за період з 11.05.2025 по 14.05.2025, наданою АТ «Приватбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів за клопотанням позивача.
Відповідач кредитними коштами скористався, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. З детального розрахунку заборгованості ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за договором надання коштів у кредит №8966955 від 11.05.2025 року вбачається, що відповідачка здійснила часткову оплату на погашення кредиту в сумі 3552,50 грн, які зараховані кредитодавцем на погашення комісії в сумі 1207,50 грн, неустойки 350,00 грн та відстоків -1995,00 грн. За розрахунком ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" з урахуванням частоково проведеної оплати заборгованість станом на 16.10.2025 року становить 26701,50 грн., яка складається з: 7000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 6051,50 грн. - за процентами; 0 грн. –за комісією; 13650,00 грн. –за пенею/неустойкою; 0 грн. –за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
16.10.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром Маркет" укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зобов`язується відступити ТОВ "Фінпром Маркет" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "Фінпром Маркет" зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Цей договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 31.12.2025 року, а в частині виконання зобов`язань, до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань та набирає чинності з моменту його укладання сторонами. (п.11.1., 11.4. Договору).
Відповідно до договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року "Право вимоги" означає всі права клієнта за договірними відносинами з боржником, в тому числі права грошових вимог по поверненню наданих боржнику коштів, строк платежу за якими настав або настане в майбутньому.
Пункт 2.1.3. договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року передбачає, що перехід від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ТОВ "Фінпром Маркет" прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого ТОВ "Фінпром Маркет" стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників сторін у порядку, визначеному цим договором за допомогою сервісу для обміну електронних документів "вчасно", є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ТОВ "Фінпром Маркет" прав вимоги.
Протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня переходу прав вимоги, ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зобов`язане передати ТОВ "Фінпром Маркет" документи щодо кожного боржника, вказаного в реєстрі, в електронному вигляді в погоджений сторонами спосіб. Факт прийому - передачі документів фіксується сторонами шляхом підписання акту прийому - передачі документів за формою, погодженою сторонами у відповідному додатку до цього договору (п.2.2. Договору).
Відповідно до реєстру прав вимоги №16/10/25 від 16.10.2025 року до договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року ТОВ "Фінпром Маркет" за № 1139 набуло право вимоги до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8966955 від 11.05.2025 року в сумі 26701,50 грн. з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6051,50 грн. -за процентами; 13650,00 грн. - за пенею/неустойкою.
Враховуючи викладене, ТОВ "Фінпром Маркет" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за договором кредитної лінії (надійний) №8966955 від 11.05.2025 року.
Отже, ТОВ "Фінпром Маркет" є належним позивачем у справі.
Після відступлення права грошової вимоги за договором факторингу позивач суму заборгованості, що була визначена первісним кредитором не змінював, що підтверджується розрахунком заборгованості позивача та детальним розрахунком заборгованості первісного кредитора (кредитодавця ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів") за договором кредитної лінії (надійний) №8966955 від 11.05.2025 року. 
Факт укладення договору надання коштів у кредит та отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується. Правильність нарахувань розміру заборгованості на час розгляду справи судом перевірена, відповідачем не оспорена та не спростована.
Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Згідно зі частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення відповідача було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами.
Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачкою здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач шляхом введенням коду підтвердження "647613", який є одноразовим ідентифікатором підписала кредитний договір із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої у подальшому їй були перераховані кошти у розмірі, встановленому договором.
Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними його умовами та що їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктивний склад у частині кредитора.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі частинами 1, 2 статті 10561 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Положеннями частини 1 статті 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до пунктів 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію).
За правилом часини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно зі статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Положеннями частини 2 статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеним договором сторона позивача виконала своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі.
Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобов`язань за договором кредитної лінії (надійний) №8966955 від 11.05.2025 року належним чином не виконала та не сплатила у повному обсязі грошові кошти для погашення кредитної заборгованості.
Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов кредитного договору, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена відповідачем у повному обсязі добровільно, вимога позивача, щодо стягнення заборгованості за договором кредитної лінії (надійний) №8966955 від 11.05.2025 року є правомірною.
Водночас суд відхиляє доводи позивача щодо обґрунтованості нарахування за договором кредитної лінії (надійний) № 8966955 від 11.05.2025 року неустойки у виді пені з огляду на таке.
Згідно з ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пунктом 9.6 укладеного між стронами договору кредитної лінії від 11.05.2025 року визначено, якщо Позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі Перший обов`язковий платіж/мінімальний обов`язковий платіж за договором нараховується неустойка у розмірі, визначеному п.2.2 Договору, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі Першого обов`язкового платежу/ мінімального обов`язкового платежу (платежів) та неустойки. Неустойка нараховується з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
Однак пунктом 2.2 вказаного договору розмір неустойки не встановлений.
Суд враховує також положення ч.2,3 ст.21 Закону України «Про споживчий кредит», відповідно якого у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.
Разом з тим, 24 лютого 2022 року Указом Презедента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на теперешній час.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, якими доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно нараховано неустойку за кожен день невиконання/ неналежного виконання зобов`язання у період дії воєнного стану. Крім того, п.2.2, на який здійснено посилання у п.9.6 Договору, не містить конкретного розміру неустойки, що підлягає застосуванню у разі порушення строків та порядку здійснення платежів.
Отже, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення неустойки задоволенню не підлягає.
Обгрунтованими та підставними є позовні вимоги у частині стягнення 13051,50 грн, що складаються з 7000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) та 6051,50 грн – заборгованості за процентами.
Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 4500 грн, суд зазначає наступне.
За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано: договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 28.05.2025 року, акт прийому-передачі справ на надання правничої допомоги, витяг з акту №5-ФП з детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Ткаченко Ю.О., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "Фінпром Маркет" (Додаток 1, 2 до договору №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги), платіжна інструкція кредитового переказу коштів про оплату згідно акту №5-ФП від 25.08.2025 року за договором №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року.
Приписами ч.3 ст.141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст.137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні критерії застосовує у своїх рішенннях ЄСПЛ ("Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року, "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року у справі, "Гімайдуліна і інших проти України" від 10 грудня 2009 року, "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року та ін.).
Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Колегія суддів наголошує на тому, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У додатковій постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №910/5724/23 Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Оскільки дана справа є малозначною, не відноситься до категорії складних справ, складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, розглядається у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників суд вважає, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу є неспівмірною до ціни позову, обсягу послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, а тому відсутні підстави для задоволення їх в повному обсязі.
З огляду на наведені правові норми, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 2000 грн., оскільки, на думку суду, саме такий розмір є співмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та є пропорційним до задоволених позовних вимог.
Згідно зі ч. 1, 2, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на наведені правові норми, оскільки позов задоволено частково, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (48,88%) (13051,50*100/26701,50=48,88).
З урахуванням зазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1184,07 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 977,60 грн. 
Керуючись ст. 4,12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 265, 273,279, 354, 355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінпром Маркет'' заборгованість за договором кредитної лінії (надійний) №8966955 від 11.05.2025 року в сумі 13051,50 грн., судовий збір в розмірі 1184,07 грн та 977,60 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 15213 (п`ятнадцять тисяч двісті тринадцять) гривень 17 копійок.
У решті позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони та учасники:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ''Фінпром Маркет'', місце знаходження: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9 А , офіс 204, код ЄДРПОУ: 43311346;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя:    Оксана ІВАШКЕВИЧ