ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/1686/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Губенко Н. М., Кролевець О. А.
за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А.В.,

за участю представників учасників справи: 
відповідача - Солов`я О. В. (в порядку самопредставництва)
третьої особи - 1 - Гутаріна Я. М. (адвоката)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
(головуюча - Барсук М. А., судді: Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.)
від 24.06.2025
у справі за позовом  ОСОБА_2 
до Міністерства юстиції України
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача,  ОСОБА_1  
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Приватне підприємство "ДНІПРОСЕРВІС"
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України "Про задоволення скарг" від 09.02.2024 за № 371/5;
- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційних дій від 23.10.2023 № 1000671070042001582 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", від 24.10.2023 № 1000671070043001582 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чижиковим О.О.; від 26.10.2023 № 1000671070044001582 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л. В. щодо Приватного підприємства "ДНІПРОСЕРВІС" (ідентифікаційний код 16484017) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів, внесених на підставі рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. від 29.11.2023 №№ 70453816, 70453206, 70453548, 70454194, 70452918.

2. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначав, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України є неправомірним, оскільки скаргу, за результатами розгляду якої прийнятий спірний наказ, подано неуповноваженою особою; права особи, яка звернулась зі скаргою, у сфері державної реєстрації не порушено; за заявою скаржника відкрите судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій у сфері державної реєстрації; відповідач перевищив свої повноваження, оскільки фактично підмінив судові органи.

3. 03.06.2024 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2024, яким позов задовольнив частково.

4. 22.01.2025 Верховний Суд ухвалив постанову, якою постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2024 скасував й передав цю справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рух справи 

5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 прийнято справу № 910/1686/24 до свого провадження та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору; підготовче засідання призначено на 04.03.2025.

6. 27.02.2025 через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату, з огляду на його участь 04.03.2025 у засіданні в іншій справі у Шевченківському районному суді міста Києва. 

7. 04.03.2025 через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату, з огляду на його хворобу.

8. Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 задоволено клопотання позивача та третьої особи-2 про відкладення підготовчого засідання; відкладено підготовче засідання на 25.03.2025.

9. 24.03.2025 через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату, з огляду на його участь 25.03.2025 у засіданні в іншій справі у Васильківському міськрайонному суді Київської області. 

10. Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2025 визнано неповажними причини неявки представника позивача у засідання, визнано обов`язковою явку представника позивача в наступне засідання; попереджено позивача про те, що у разі нез`явлення його представника у засідання, позов відповідно до пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України може бути залишений без розгляду; відкладено підготовче засідання на 17.04.2025.

11. 25.03.2025 через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання 25.03.2025 на іншу дату, з огляду на його участь у невідкладних слідчих діях (обшуку).

12. 15.04.2025 через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_2 - Поповича Віталія Миколайовича надійшла заява про припинення повноважень представника позивача у зв`язку з укладенням 14.04.2025 з ОСОБА_2 Угоди про розірвання Договору № 3/10-01/24 від 10.01.2024 (в частині представництва інтересів у справі № 910/1686/24).

13. 15.04.2025 через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_2 - Кривенка Олега Олеговича надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення підготовчого засідання.

17. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 призначено підготовче засідання на 01.05.2025 у зв`язку з перебуванням судді Бойко Р.В. 17.04.2025 у відпустці.

15. За встановленими судом першої інстанції обставинами, в підготовче засідання 01.05.2025 з`явилися представники відповідача та третіх осіб, які просили залишити позов без розгляду у зв`язку з неявкою представника позивача у засідання.

16. Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 роз`яснено позивачу, що з розгляду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи не виноситься окреме судове рішення, оскільки такі клопотання учасників справи задовольняються автоматично, а дата і час ознайомлення погоджуються учасником справи з секретарем судового засідання; відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення засідання.

17. За встановленими судами обставинами позивач, його представники не з`явилися в підготовчі засідання, призначені на 04.03.2025, на 25.03.2025 та на 01.05.2023.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

18. 01.05.2025 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу, якою позов залишив без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

19. Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції вказав на те, що неявка позивача в підготовчі засідання, призначені на 04.03.2025, на 25.03.2025 та на 01.05.2025, з урахуванням визнання судом обов`язковою явки представника позивача у судове засідання 01.05.2025, свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

20. 24.06.2025 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив, ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 скасував і справу передав для продовження розгляду до суду першої інстанції.

21. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, виходив зокрема з того, що у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, статті 202, 226 ГПК передбачають подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. Разом з тим, за висновком суду апеляційної інстанції, встановлені обставини справи не свідчать про відсутність у позивача наміру брати участь у її розгляді.

22. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що: 

- з огляду на висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 у справі № 905/458/21 щодо застосування приписів, які закріплені у частині четвертій статті 202 та у пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України, колегія суддів відзначає, що у суду виникає обов`язок залишити позов без розгляду у разі (1) неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, (2) не повідомив суд про причини його неявки та (3) не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності;

- колегією суддів враховано, що у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, статті 202, 226 ГПК передбачають подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (такий правовий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19 та від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19, Верховного Суду від 25.11.2020 у справі № 910/15226/19, від 09.11.2022 у справі № 925/1376/21);

- разом з тим, встановлені обставини справи не свідчать про відсутність у позивача наміру брати участь у її розгляді;

- висновки суду першої інстанції, що представник позивача Попов Віталій Миколайович, заявляючи клопотання про відкладення підготовчих засідань, призначені на 04.03.2025 та на 25.03.2025, з огляду на його участь в інших судових засіданнях у Шевченківському районному суді міста Києва та у Васильківському міськрайонному суді Київської області відповідно, не надав жодних доказів участі у вказаних судових засіданнях спростовується долученими до матеріалів справи повістками про виклик в засідання на 04.03.2025 та на 25.03.2025. Більше того, суд протокольною ухвалою від 04.03.2025 визнав обґрунтованим клопотання, зокрема, позивача про відкладення розгляду справи та задовольнив його, відклавши підготовче засідання на 25.03.2025. В подальшому, новим представником позивача - Кривенко Олегом Олеговичем 15.04.2025 та 30.04.2025 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення засідання. Тобто відповідні дії представників позивача не свідчать про втрату інтересу останнім до розгляду цієї справи судом, а свідчать про бажання останніх бути присутніми під час судового розгляду справи;

- Верховний Суд у постанові від 22.01.2025 надав відповідні вказівки, які згідно з частиною першою статті 316 ГПК України є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Відтак, залишення позову без розгляду під час нового розгляду справи унеможливлює виконання обов`язкових вказівок суду вищої інстанції (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 15.07.2020 у справі № 910/7827/17, від 14.09.2022 у справі № 910/3987/20, від 23.11.2023 у справі № 907/726/18);

- постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не вказав, яким саме чином неявка представників позивача, з огляду на вказівки, надані у постанові Верховного Суду від 22.01.2025, перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному встановленню обставин справи та вирішенню спору по суті, як не вказав, чим саме нез`явлення представника позивача судове засідання перешкоджає вирішенню спору, який перебуває на новому розгляді у суді першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. 

23. 21.07.2025 ОСОБА_1  звернувся до Верховного Суду через систему "Електронний суд" з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

24. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції порушив норми частини четвертої статті 202, пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України та безпідставно відхилив висновки суду першої інстанції щодо неповажності причин неявки позивача і не врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 17.03.2023 у справі № 910/17906/21, від 18.11.2022 у справі № 905/458/21, від 24.08.2023 у справі № 924/690/22, тому помилково скасував ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду.

25. Верховний Суд ухвалою від 08.09.2025 відкрив касаційне провадження у справі та призначив до розгляду касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

26. 28.10.2025 колегія суддів Касаційного господарського суду постановила ухвалу про передачу справи № 910/1686/24 на розгляд об`єднаної палати для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.09.2022 у справі № 910/3987/20 та від 23.11.2023 у справі № 907/726/18, щодо застосування частини 4 статті 202, пункту 4 частини першої статті 226 та частини першої статті 316 ГПК України, за змістом яких залишення позову без розгляду під час нового розгляду справи унеможливлює виконання обов`язкових вказівок суду вищої інстанції. 

27. 06.02.2026 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду постановила ухвалу, якою справу № 910/1686/24 повернула колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

28. Постановляючи вказану ухвалу, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду послалася, зокрема, на те, що у даному випадку відсутні передбачені частиною 2 статті 302 ГПК України підстави для передачі справи № 910/1686/24 на розгляд об`єднаної палати задля відступу від висновку, викладеного в постанові, ухваленій за результатами здійснення касаційного провадження у справі № 907/726/18, оскільки у названих справах підставою для скасування ухвал про залишення позову без розгляду слугував не сам по собі факт передачі справи на новий розгляд, а процесуальні дії позивачів та наявні в справах № 910/3987/20 та № 907/726/18 матеріали (пояснення, докази, тощо), необхідні для розгляду справи з ухваленням відповідного рішення.

29. Крім того, об`єднаною палатою зазначено, що практика Верховного Суду у питанні застосування частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України не встановлює жодних заборон чи обмежень судам у кожному конкретному випадку надавати оцінку діям сторін у справі та іншим обставинам, за наслідками чого визначати подальші процесуальні дії, які суди повинні вчинити для розгляду кожної конкретної справи. 

30. Ухвалою Верховного Суду від 02.03.2026 прийнято справу № 910/1686/24 до провадження та призначено до розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 .

31. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

32. Колегія суддів не погоджується з висновками апеляційного господарського суду з огляду на таке.

33. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. 

34. Зі змісту наведеної норми вбачається, що обов`язковими умовами для застосування таких процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

35. У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Отже, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

36. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19 та у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 910/14715/17.

37. Водночас частина четверта статті 202, пункт 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України не містять вимог про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.

38. Крім того, положення частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Однак, наведене не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності (постанови Верховного Суду від 18.11.2022 у справі № 905/458/21, від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19, від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19 та від 03.02.2022 у справі № 910/9271/21).

39. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

40. Також чинним процесуальним законом встановлено строковість судових процедур.

41. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 

42. Зважаючи на те, що позивач сам ініціював розгляд господарським судом цієї справи ще у лютому 2024 року та був обізнаний про хід її розгляду, то цілком обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 повинен був сприяти якнайшвидшому її розгляду, в тому числі, шляхом забезпечення своєї явки, або явки свого уповноваженого представника у судові засідання у справі.

43. При цьому, сторони не обмежені в кількості уповноважених представників для представництва їх інтересів у суді та не позбавлені права заміни будь-кого із своїх представників у зв`язку з їх неможливістю належним чином здійснювати представництво інтересів сторін у суді.

44. З наведеного Суд доходить висновку про те, що нез`явлення позивача, його уповноважених представників у судові засідання носить систематичний характер.

45. При цьому, судами попередніх інстанцій не встановлено обставин щодо повідомлення позивачем у справі суду поважності причин особистої неявки в судові засідання у цій справі.

46. З огляду на викладене, помилковими є висновки суду апеляційної інстанції про те, що встановлені обставини справи не свідчать про відсутність у позивача наміру брати участь у її розгляді.

47. Також, суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, виходив зокрема з того, що висновки суду першої інстанції, що представник позивача Попов Віталій Миколайович, заявляючи клопотання про відкладення підготовчих засідань, призначені на 04.03.2025 та на 25.03.2025, з огляду на його участь в інших судових засіданнях у Шевченківському районному суді міста Києва та у Васильківському міськрайонному суді Київської області відповідно, не надав жодних доказів участі у вказаних судових засіданнях спростовується долученими до матеріалів справи повістками про виклик в засідання на 04.03.2025 та на 25.03.2025. Більше того, суд протокольною ухвалою від 04.03.2025 визнав обґрунтованим клопотання, зокрема, позивача про відкладення розгляду справи та задовольнив його, відклавши підготовче засідання на 25.03.2025. В подальшому, новим представником позивача - Кривенко Олегом Олеговичем 15.04.2025 та 30.04.2025 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення засідання. Тобто, за висновком суду апеляційної інстанції, відповідні дії представників позивача не свідчать про втрату інтересу до розгляду цієї справи судом, а свідчать про бажання останніх бути присутніми під час судового розгляду справи.

48. Колегія суддів не погоджується з такими висновками апеляційного господарського суду з огляду на таке.

49. Частиною першою статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

50. Відповідно до частини першої статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

51. Згідно з частиною другою статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

52. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основними передумовами для якого є забезпечення учасниками справи можливості для здійснення належного представництва своїх інтересів у суді та неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.

53. В цьому випадку судом апеляційної інстанції не враховано, що дії представників позивача щодо подачі клопотань про відкладення розгляду справи носять систематичний характер.

54. Також, суд апеляційної інстанції, зазначаючи про наявність у матеріалах справи доказів виклику вказаних представників позивача у судові засідання в інших судах, належним чином не обґрунтував наявності підстав вважати участь представників у вказаних судових засіданнях більш пріоритетним, аніж участь у судових засіданнях у цій справі, враховуючи, що сам позивач та його представники тричі не з`являлися у судові засідання у справі № 910/1686/24.

55. Відтак, суд апеляційної інстанції належним чином не встановив обставини щодо поважності причин систематичної неявки позивача та його уповноважених представників в судові засідання у цій справі.

56. Окрім того, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин щодо реалізації поданого представником позивача клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 

57. Також, суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, виходив з того, що Верховний Суд у постанові від 22.01.2025 надав відповідні вказівки, які згідно з частиною першою статті 316 ГПК України є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Відтак, залишення позову без розгляду під час нового розгляду справи унеможливлює виконання обов`язкових вказівок суду вищої інстанції (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 15.07.2020 у справі № 910/7827/17, від 14.09.2022 у справі № 910/3987/20, від 23.11.2023 у справі № 907/726/18).

58. Колегія суддів не погоджується з такими висновками апеляційного господарського суду з огляду на таке.

59. Залишаючи без змін постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 у справі № 907/726/18, Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 погодився з апеляційним судом в тому, що матеріалами справи не підтверджується наявність необхідних передумов для залишення позову без розгляду, адже згідно з встановленими судом апеляційної інстанції обставинами позивач завчасно до судового засідання 03.11.2022 надіслав на адресу місцевого господарського суду письмові пояснення по суті спору та клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд першої інстанції в ухвалі про залишення позову без розгляду роз`яснив, які обставини має довести позивач, але при цьому не зазначив, яким чином неявка позивача, зокрема, в разі недоведення ним відповідних обставин, перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішенню спору по суті відповідно до вимог процесуального законодавства.

60. Таким чином, за встановленими у справі № 907/726/18 обставинами, не дивлячись на неявку представника позивача в судові засідання, позивач подав місцевому господарському суду пояснення по суті спору, а також завчасно надав заяву про розгляд справи за його відсутності. 

61. Наведене не відповідає та не є подібним до обставин, встановлених у справі № 910/1686/24, за змістом яких суд першої інстанції призначив підготовче засідання, яке в подальшому неодноразово відкладалося на іншу дату, пояснення по суті спору від позивача не находили, представники позивача неодноразово зверталися до місцевого господарського суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи на іншу дату та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, маючи намір прийняти участь у судових засіданнях, але суд відхилив вказані клопотання і не перейшов до розгляду справи по суті заявлених вимог. 

62. Залишаючи позов без розгляду, місцевий господарський суд у справі № 910/3987/20 зазначав про те, що позивач уповноваженого представника в засідання суду в черговий раз не направив, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

63. Скасовуючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції у постанові від 06.07.2022 у справі № 910/3987/20 звернув увагу на те, що залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не вказав, яким саме чином неявка представника позивача перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному встановленню обставин справи та вирішенню спору по суті, не вказав чим саме нез`явлення представника позивача судове засідання перешкоджає вирішенню спору за умови, що явка такого в засідання обов`язковою не визнавалась, жодних документів та пояснень по суті спору від нього та/або відповідачів витребувано не було, а в матеріалах справи наявний наданий позивачем обсяг документів в обґрунтування позовних вимог. Також судом першої інстанції не зазначено, чому наданий позивачем обсяг документів в обґрунтування позову є недостатнім для вирішення відповідного спору.

64. Верховний Суд у постанові від 14.09.2022 погодився з наведеними у постанові апеляційного господарського суду від 06.07.2022 у справі № 910/3987/20 висновками.

65. Тобто, на відміну від справи № 910/1686/24, в якій суд першої інстанції не приступив до розгляду по суті спору, а лише призначив підготовче засідання, яке в подальшому неодноразово відкладалося на іншу дату і представник позивача так і не з`явився у жодне судове засідання та не надав пояснень по суті спору, у справі № 910/3987/20 місцевий господарський суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав пояснення позивача та до матеріалів справи сторонами було надано пояснення з урахуванням викладеного у постанові Верховного Суду від 12.05.2021, якою попередньо ухвалені судові рішення були скасовані і скеровано справу № 910/3987/20 на новий розгляд до суду першої інстанції.

66. У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 910/7827/17 було зазначено про те, що залишення без розгляду позовної заяви ліквідатора ТОВ "Укіо Банк Лізинг" про спростування майнових дій боржника у зв`язку з нез`явленням позивача (його представника) у судове засідання, зроблено судами попередніх інстанцій без врахування особливостей розгляду справи про банкрутство, передбачених законодавством про банкрутство, чим обмежено позивача реалізувати своє право на отримання судового захисту при зверненні із позовною заявою, метою якої є не спростування майнових дій боржника саме по собі, а є захист прав та інтересів боржника - ТОВ "Укіо Банк Лізинг" та кредиторів шляхом повернення до ліквідаційної маси певного майна боржника. 

67. З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

68. Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущенні доведення боржника до банкрутства. Захист приватного інтересу, у свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажі його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу інтересів при захисті публічного та приватного інтересів.

69. Відтак, правозастосування у справі № 910/7827/17 та у справі, що розглядається є різним, оскільки у справі № 910/7827/17 пріоритетними до застосування є положення законодавства у сфері банкрутства, як спеціального.

70. З наведеного убачається, що у вказаних постановах не встановлено систематичності неявки різних представників позивача та самого позивача в судові засідання та встановлено відмінні від справи № 910/1686/24 обставини, з урахуванням також строковості судових процедур та розумності строку розгляду справи.

71. Проаналізувавши зміст постанов Верховного Суду у справах №№ 910/7827/17, 910/3987/20, 907/726/18, за критеріями подібності, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, колегія суддів дійшла висновку про неподібність цих справ за змістовним критерієм. Тому, правовідносини у вказаних справах та у справі, що переглядається, не є релевантними за критеріями подібності. 

72. Відтак, на висновки у наведених постановах Верховного Суду суд апеляційної інстанції послався, виокремивши їх із контексту вказаних судових рішень, не урахувавши викладених в рішеннях правових позицій Верховного Суду стосовно спірних правовідносин та предмету спору, в контексті досліджуваних судами у справі № 910/1686/24 доказів та встановлених фактичних обставин.

73. На неподібність вказаних справ до справи, що розглядається також зазначила об`єднана палата Касаційного господарського суду в ухвалі від 06.02.2026, повертаючи справу № 910/1686/24 на розгляд відповідної колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

74. Суд звертає увагу, що залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача у судове засідання у разі ненадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд та не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду із позовом.

75. Тому передчасними в цьому випадку є висновки суду апеляційної інстанції про те, що залишення позову без розгляду під час нового розгляду справи унеможливлює виконання обов`язкових вказівок суду вищої інстанції, оскільки за ініціювання судового розгляду повторно учасники справи не позбавлені права покликатися на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.01.2025 у цій справі № 910/1686/24.

76. Також, суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, виходив зокрема з того, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не вказав, яким саме чином неявка представників позивача, з огляду на вказівки, надані у постанові Верховного суду від 22.01.2025, перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному встановленню обставин справи та вирішенню спору по суті, як не вказав чим саме нез`явлення представника позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору, який перебуває на новому розгляді у суді першої інстанції.

77. Колегія суддів зазначає, що апеляційним господарським судом в цьому випадку не враховано встановлені обставини щодо відсутності поважності причин систематичної неявки позивача та його уповноважених представників в судові засідання у цій справі із неодноразовим поданням представниками позивача клопотань про відкладення розгляду справи, при тому, що позивач сам ініціював розгляд господарським судом цієї справи ще у лютому 2024 року, був обізнаний про хід її розгляду та повинен був сприяти якнайшвидшому її розгляду, в тому числі, шляхом забезпечення своєї явки або явки свого уповноваженого представника у судові засідання у справі.

78. Тому продовження в цьому випадку розгляду судового спору, щодо якого особа, яка з ним звернулася, втратила інтерес, матиме наслідком порушення права учасників справи на її розгляд впродовж розумного строку.

79. З огляду на викладене, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що неявка позивача в підготовчі засідання, призначені на 04.03.2025, на 25.03.2025 та на 01.05.2023, з урахуванням визнання судом обов`язковою явки представника позивача у судове засідання 01.05.2025, свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

80. Відповідно до статті 312 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

81. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

82. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

83. Однак, враховуючи викладене, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам не відповідає, оскільки при її прийнятті судом апеляційної інстанції порушено положення статей 86, 226, 316 Господарського процесуального кодексу України.

84. При цьому, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно розглянув у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності та постановив законну і обґрунтовану ухвалу, яку помилково скасував суд апеляційної інстанції постановою від 24.06.2025.

Судові витрати

85. Відповідно до статей 129, 315 ГПК України внаслідок задоволення касаційної скарги витрати скаржника зі сплати судового збору за подання касаційних скарг у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір", підлягають відшкодуванню за рахунок позивача. 

Керуючись статтями 129, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 у справі № 910/1686/24 скасувати.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 у справі № 910/1686/24 залишити в силі.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) грн судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Н. Губенко

О. Кролевець