Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року Справа№200/10299/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 1 №1837 від 27.11.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 1 №1837 від 27.11.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 за зареєстрованим місцем проживання. Позивач зауважив, що 25.11.2025 року близько 22.00 год невідомі особи в військовій формі одягу викрали та незаконно позбавили його волі які були вчинені організованою групою, в районі ТРЦ «Любава» м.Черкаси, Черкаської області, далі його було доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . На протязі 2 (двох) діб, які позивач перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проходження військово лікарської комісії в встановлений законом порядку не направлявся та починаючи з 22 годин 00 хвилин 25.11.2025 по 30.11.2025 року з позивачем не було зв`язку, у зв`язку із вилученням співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1) його мобільного телефону за виключенням однієї розмови близько 12.30 год 26.11.2025 року. Позивач зауважив, що в ході розмови він повідомив своїй дружині ОСОБА_2 , що 25.11.2025 року його посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 під конвоєм було доставлено до Черкаської обласної лікарні з метою проходження ним ВЛК. Позивач закцентував свою увагу на тому, що за наявною у нього інформацією він був визнаний тимчасово непридатним в зв`язку з виявленою в нього пухлиною, та був направлений на дообстеження та госпіталізацію лікарями Черкаської обласної лікарні. По завершенню проходження ВЛК позивача посадові особи відповідача 1 примусово під конвоєм знову доставили його до приміщення відповідача 1, а вже зранку 26.11.2025 року посадові особи відповідача 1 під конвоєм примусово доставили його до лікарні в м. Сміла з метою повторного проходження ВЛК. Позивач звернув увагу, що ВЛК в м. Сміла він фактично не проходив і від проходження він категорично відмовився, свою відмову обґрунтував тим, що вночі він вже пройшов ВЛК в Черкаській обласній лікарні. В свою чергу, результати проходження ВЛК позивачем в Черкаській обласній лікарні посадовими особами відповідача 1 не надано позивачу, а згодом з їх слів вони були втрачені. Позивач зазначив, що згідно довідки ВЛК від 26.11.2024 року, ніби було проведено його медичний огляд «ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 та позивач визнаний придатним до військової служби і був ознайомлений з висновками ВЛК, але особистий підпис не проставляв та йому не було вручено направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у Збройних Силах України відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МОУ від 14.08.2008 № 402, та не запропоновано пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби військово-лікарською комісією, ні в районному ні в об`єднаному міському ТЦК та СП. Позивач наголосив на тому, що заява про незгоду з рішенням ВЛК та направлення для проходження регіональної ВЛК, необхідності проведення дообстеження та його лікування подана не була, в зв`язку з тим, що він був позбавлений такої можливості. Позивач зауважив, що військово-лікарською комісією в м. Сміла допущено формальну процедуру медичного огляду на відміну того як в Черкаській обласній лікарні. В подальшому, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.11.2025 року № 1837 було здійснено призов на військову службу під час мобілізації позивача до військової частини НОМЕР_1 . Не погодившись із такими діями/бездіяльністю відповідача 1, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
Військовою частиною НОМЕР_1 (далі відповідач 2) надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 (зі змінами) «Про загальну мобілізацію», та в подальшому призначений на посаду оператора безпілотних літальних апаратів 8 відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . 27 листопада 2025 року солдат ОСОБА_1 справи та посаду оператора безпілотних літальних апаратів 8 відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. Відповідач 2 зауважив, що згідно з інформацією Поіменного списку №3/3489 від 27 листопада 2025 року команда чисельністю 6 (шість) осіб прибула о 10 годині 6 хвилин до Пункту прийому особового складу військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 . Для посвідчення особи військовослужбовця ОСОБА_1 пред`явив військовий квиток Серія НОМЕР_2 виданий ІНФОРМАЦІЯ_5 27.11.2025 року, а також наступні документи: обліково-послужну картку до військового квитка Серія НОМЕР_2 , довідку військово-лікарської комісії №2025-1126-1417-3117-0 від 26.11.25 року, карту обстеження та медичного огляду КНП «Смілянська міська лікарня» №5620651 від 26.11.2025 року, карту професійно-психологічного відбору кандидата з висновком тесту Адаптивність 200 та результатами тестування кандидата на військову службу за призовом під час мобілізації. Таким чином командир військової частини НОМЕР_1 (відповідач 2) отримав належні підстави для видачі наказу про зарахування ОСОБА_1 , який був направлений компетентним органом - ІНФОРМАЦІЯ_4 (Відповідач 1) під час мобілізації на особливий період до списків особового складу. Відповідач зазначив, що позивач не може одночасно заявляти про незаконність статусу і при цьому добровільно та повною мірою реалізовувати цей статус. Прийняття військової присяги 28.11.2025 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 №692 від 28.11.2025 року), отримання речового та грошового забезпечення, проходження навчання, виконання розпоряджень та наказів командування є діями, які юридично валідують процедурні недоліки мобілізації. Відповідач 2 зазначив, що позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом в якому просив перераховувати грошове забезпечення та інші виплати на його картковий рахунок, грошове забезпечення отримав за листопад і грудень 2025 року, Позивач також звернувся з рапортом про виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік яку отримав в грудні 2025 року та отримав Ордер №1025 на отримання речового забезпечення, про що розписався в Журналі видачі ордерів військовослужбовцям і у корінці ордера про отримання речового майна. З огляду на викладене, відповідач 2 вважає, що все вищевказане беззаперечно свідчить про відсутність у даній справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог, особливо тієї що стосується вимоги зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 та виключити солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що порушення його прав відбулося внаслідок видання протиправного наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.11.2025 року № 1837 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 . Незаконна мобілізація може порушувати права громадян, зокрема право на свободу та право на обрання форми служби. Захист цих прав може включати звернення до суду, а також право на звільнення з військової служби, якщо незаконна мобілізація є наслідком порушення закону. Позивач звернув увагу на те, що хоч Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби як незаконна мобілізація, проте, проходження військової служби є безпосереднім наслідком від наказу про мобілізацію, а отже з метою ефективного захисту порушеного права позивача та повного його відновлення буде зобов`язання військової частини НОМЕР_1 в особі командира цієї в/ч ухвалити рішення про звільнення позивача від проходження військової служби та виключення його зі списків особового складу. Позивач вважає заперечення проти позовних вимог, викладені відповідачем 2 у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та просив задовольнити його позовну заяву в повному обсязі. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору. Відмовлено у задоволенні заяви представника позивача стосовно проведення розгляду справи за участю сторін. Встановлений відповідачу 1 строк для надання на адресу суду: відзив на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; письмові пояснення у хронологічному порядку з часу доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 , проходження ним військово-лікарської комісії спочатку у Черкаській обласній лікарні, потім у лікарні м. Сміла Черкаської області, до видання наказу про його призов за мобілізацією до Військової частини НОМЕР_1 з посиланням на норми чинного та діючого законодавства щодо проведених процедур з позивачем; копії наказу від 27.11.2025 року №1837; копії результатів проходження позивачем ВЛК у Черкаській обласній лікарні, у разі відсутності надати докази підтвердження втрати таких; копії результатів проходження позивачем ВЛК в лікарні м. Сміла Черкаської області; копії особової справи позивача як військовозобов`язаного; матеріали фото/відео фіксації процесу пред`явлення та перевірки документів позивачем із застосуванням технічних приладів, інших технічних приладів у відповідності до приписів ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» яке було впроваджено з 15.09.2025 року, у разі відсутності таких матеріалів фіксації затримання позивача надати відповідні докази неможливості здійснення.
Встановлений відповідачу 2 строк для надання на адресу суду: відзив на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; копію наказу про зарахування позивача до списків особового складу; копію військового квитка/або тимчасового посвідчення/особової справи позивача.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, за його позовом до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 1 №1837 від 27.11.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Представник позивача - адвокат Голоднюк Володимир Вікторович та відповідачі про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність у них реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка в графі «доставлено» та в графі «дата встановлення статусу» зазначено «06.01.2026».
З урахуванням вищенаведеного відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_4 був належним чином обізнаний про наявність позовної заяви на розгляді в Донецькому окружному адміністративному суді. 
Станом на час розгляду даної справи по суті спірних правовідносин від відповідача 1 на адресу суду не було надано ані відзиву на позовну заяву разом із доказами на підтвердження зазначеного у ньому, ані будь-якої заяви, клопотання тощо та відповідно витребуваних судом доказів.
Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч.2 та ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
В свою чергу, приписами ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Приписами ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Варто зауважити, що приписами ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Слід констатувати той факт, що у відповідача 1, який отримав копію процесуального документу про відкриття провадження по справі №200/10299/25 – 05.01.2026 року, було вдосталь часу для надання на адресу суду своїх заперечень із відповідними доказами на підтвердження своєї позиції по справі, але враховуючи відсутність взагалі будь-яких заяв по суті, суд вирішив розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами та доказами.
Варто нагадати, що у відповідності до приписів ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , є громадянином України відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_4 виданого Дзержинським МВ ГМВС України в Донецькій області від 04.04.2009 року. 
Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
Слід зауважити, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
В свою чергу, заявами по суті справи є позовна заява, відзив на позовну заяву та відповідно відповідь на відзив (ч.2 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України). 
Представник позивача зазначив у позовній заяві: - « ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 (надалі позивач) є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_4 (копія додається до матеріалів справи). Позивач перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_7 (копія додається). 25.11.2025 року близько 22.00 год невідомі особи в військовій формі одягу викрали та незаконно позбавили волі позивача, зазначені дії вчинені організованою групою, в районі ТРЦ «Любава» м.Черкаси, Черкаської області, далі позивача було доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
[…].
Починаючи з 22 годин 00 хвилин 25.11.2025 по 30.11.2025 року з позивачем не було зв`язку, у зв`язку із вилученням співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 його мобільного телефону за виключенням однієї розмови близько 12.30 год 26.11.2025 року. В ході розмови позивач повідомив своїй дружині ОСОБА_2 , що 25.11.2025 року його посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 під конвоєм було доставлено до Черкаської обласної лікарні з метою проходження позивачем ВЛК, за наявною інформацією в позивача він був визнаний тимчасово непридатним в зв`язку з виявленою в нього пухлиною, та був направлений на дообстеження та госпіталізацію лікарями Черкаської обласної лікарні (медичні документи додаються). По завершенню проходження ВЛК позивача посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово під конвоєм знову доставили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . А вже зранку 26.11.2025 року посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 під конвоєм примусово позивач був доставлений до лікарні в м.Сміла з метою повторного проходження ВЛК. Позивач звертає увагу, що ВЛК в м.Сміла він фактично не проходив і від проходження він категорично відмовився, свою відмову обґрунтовуючи тим, що вночі він вже пройшов ВЛК в Черкаській обласній лікарні. Результати проходження ВЛК позивачем в Черкаській обласній лікарні посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 не надано позивачу, а згодом з їх слів вони були втрачені. 
[…].
01.12.2025 року адвокатом Голоднюк В.В., було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.12.2025 року через Генеральний штаб ЗСУ до військової частини НОМЕР_1 , 22.12.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_9 з метою з`ясування та отримання офіційного підтвердження місця перебування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 . Згідно Довідки ВЛК від 26.11.2024 року, ніби було проведено медичний огляд «ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 та позивач визнаний придатним до військової служби і був ознайомлений з висновками ВЛК, але особистий підпис не проставляв (фото-скрін довідки ВЛК додається). Позивач зазначає, що йому не було вручено направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у Збройних Силах України відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МО від 14.08.2008 № 402 (далі Положення) та не запропоновано пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби військово-лікарською комісією, ні в районному ні в об`єднаному міському ТЦК та СП. Заява про незгоду з рішенням ВЛК та направлення для проходження регіональної ВЛК, необхідності проведення дообстеження та лікування позивачем подана не була, в зв`язку з тим, що він був позбавлений такої можливості. Позивач зазначає про те, що військово-лікарською комісією в м.Сміла допущено формальну процедуру медичного огляду на відміну того як в Черкаській обласній лікарні. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.11.2025 року № 1837 було здійснено призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 до військової частини НОМЕР_1 (копія наказу від 27.11.2025 року № 1837 додається).». 
В даному випадку, з наявної в матеріалах справи копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_7 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.01.2018 року позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час обмежено придатним у військовий час. Призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_10 позивач був зарахований в запас 03.12.2018 за гр.І ст.64 (в) наказу МОУ №402 – 2008 рік та зазначено, що підлягає повторному медичному пересвідченню – грудень 2023 року. 
З урахуванням зазначеного представником позивача, а також відсутністю будь-яких заперечень зі сторони відповідача 1, суд встановив, що позивача 25.11.2025 року о 22:00 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано позивача в районі ТРЦ «Любава» м. Черкаси, Черкаської області та доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Вищенаведене підтверджується зокрема заявою по суті справи, наданої представником позивача (позовна заява), копією заяви дружини позивача – ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_11 від 26.11.2025 (дата реєстрації) та копією талона-повідомлення єдиного обліку №102632 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію подану дружиною позивача до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.
В подальшому, позивач був під конвоєм співробітників відповідача 1 доставлений до Черкаської обласної лікарні з метою проходження ним ВЛК.
В свою чергу, даною ВЛК він був визнаний тимчасово непридатним до проходження військової служби у зв`язку з виявленою у нього пухлиною та був направлений на дообстеження та госпіталізацію лікарями Черкаської обласної лікарні, що підтверджується заявою представника позивача по суті справи та копіями направлень з медичної бази пацієнта ОСОБА_1 , а саме направлення на госпіталізацію А67010 – Стаціонарне лікування загального напрямку дата виписування направлення – 25.11.2025 року (направлення №7018-4110); та іншими направленнями датованими саме 25.11.2025 року.
Слід звернути увагу на наявну в матеріалах справи копію електронного направлення №7018-4110-2927-6731, відповідно до якого дата виписування направлення – 25.11.2025, спеціалізація – отоларингологія, пацієнт – ОСОБА_1 , категорія направлення – госпіталізація; послуга – А67010 Стаціонарне лікування загального напрямку, пріоритет направлення – ургентне; найменування закладу охорони здоров`я – КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради». 
Дані ВЛК які були пройдені позивачем у Черкаській обласній лікарні 25.11.2025 року позивачу не надавались та зі слів відповідача 1 були втрачені.
Суд повторно зауважує, що будь яких доказів та заперечень щодо зазначеного представником позивача у його позовній заяві, відповідачем 1 на адресу суду не було надано.
В подальшому, зі слів представника позивача 26.11.2025 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 під конвоєм позивач примусово був доставлений до лікарні в м. Сміла Черкаської області з метою повторного проходження ВЛК. 
В свою чергу, позивач ВЛК в м. Сміла він фактично не проходив і від проходження він категорично відмовився, свою відмову обґрунтовуючи тим, що вночі він вже пройшов ВЛК в Черкаській обласній лікарні. 
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки ВЛК від 26.11.2025 року було проведено медичний огляд позивача ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 та встановлено позивачу діагноз остеохондроз ШВХ, больовий синдром, незначне порушення функції та на підставі статті 23в графи ІІ розкладу хворіб визнано придатним до військової служби. 
З наявної в матеріалах справи копії картки обстеження та медичного огляду позивача проведеного КНП «Смілянська міська лікарня» СМР від 26.11.2025 року, судом встановлено, що позивачем не було підписано даного висновку.
Також, з наявної в матеріалах справи копії військового квитка позивача серії НОМЕР_2 виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 від 27.11.2025 року, в якому зазначено, що 26.11.2025 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_12 визнаний придатним до військової служби за групою ІІ ст.23-в розкладу хвороб. 
27.11.2025 року у відповідності до наявної в матеріалах справи копії витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1837 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» позивача було призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 .
У відповідності до наявної в матеріалах справи копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.11.2025 року №351 – позивача призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_13 призначено на посаду оператора безпілотних літальних апаратів 8 відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . З 27.11.2025 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. 
Суд встановив, що на звернення дружини позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 від 26.11.2025 року, останнім було надано відповідь від 01.12.2025 року, наступного змісту: - «В ході перевірки інформації викладеної у Вашій заяві, можливі порушення з боку військових осіб ІНФОРМАЦІЯ_14 під час призову громадянина ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період свого підтвердження не знайшли. Згідно наявної інформації в Єдиному державному реєстрі призовників військовозобов`язаних та резервістів, 26.11.2025 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_15 , громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнано придатним до військової служби згідно наказу МО України №402 від 2008 року Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (зі змінами).». 
Відповідачем 1 від 09.12.2025 року на адвокатський запит представника позивача було надано відповідь наступного змісту: - «Громадянин ОСОБА_1 , був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_16 працівниками Національної поліції України. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-1126-1417-3117-0 від 26.11.2025 року, солдат (запасу) ОСОБА_1 , придатний до військової служби. Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_16 від 27.11.2025 №1837 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» солдат ОСОБА_1 , призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений до військової частини НОМЕР_1 . З приводу іншого порушеного у запиті питання слід звертатися безпосередньо до командира відповідної військової частини.».
Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просив суд: 
- визнати протиправним і скасувати Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.11.2025 року № 1837 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 до військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 та виключити солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово було продовжено.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно з частинами першою, третьої статті 1 цього Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною одинадцятою статті 38 Закону №2232-ХІІ визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин, тобто з урахуванням змін внесених Законом України від 11.04.2024 № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», чинних з 18.05.2024).
Відповідно до статті 1 цього Закону, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей Порядок визначає:
механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів;
процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;
процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;
організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби;
процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
З 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
Відповідно до пункту 2 Порядку №560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та цим Порядком.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку (п. 3 Порядку №560).
Пунктом 6 Порядку №560 встановлено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зокрема, включає:
оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;
прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;
перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;
документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;
відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.
Відповідно до вимог пунктів 70-79 Порядку №560 (в редакції чинній станом на виникнення спірних правовідносин) порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.
Медичний огляд резервістів та військовозобов`язаних може проводитися у закладах охорони здоров`я, що мають відповідний договір із НСЗУ за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік.
Рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_17 .
Рішення військово-лікарської комісії при обласному (Київському та Севастопольському міському) про придатність резервіста або військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби під час мобілізації може бути скасовано штатною військово-лікарською комісією вищого рівня або оскаржено у судовому порядку.
Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване відповідно до пунктів 74-1 та 74-3 цього Порядку, повинно містити таку інформацію: реєстраційний номер та дату направлення, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), дату народження особи, яка направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, мету та дату початку медичного огляду військово-лікарською комісією, назву установи (закладу охорони здоров`я) та її поштову адресу. За бажанням військовозобов`язаних та резервістів такі направлення надсилаються в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Особам віком до 45 років у направленні для проходження медичного огляду зазначається про необхідність визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Для формування направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в електронній формі за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на таке направлення кваліфікований електронний підпис у день його формування (крім направлення, зазначеного у пункті 74-3 цього Порядку).
Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздруковане. У такому разі його паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.
Роздруковане направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту, військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Придатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також установлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду відповідно до вимог, визначених Міноборони.
До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною класифікатором хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я та класифікатором медичних інтервенцій, затвердженими відповідними наказами Мінекономіки.
Голова військово-лікарської комісії:
організовує роботу військово-лікарської комісії;
перевіряє заповнення книги протоколів військово-лікарської комісії;
відповідно до результатів військово-лікарської комісії перевіряє і підписує картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаних;
доповідає керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про результати проведення військово-лікарської комісії, засвідчує свій підпис у картках обстеження та медичного огляду військовозобов`язаних та подає на перевірку книгу протоколів військово-лікарської комісії;
перевіряє відповідність записів і висновків лікарів про придатність громадян до військової служби під час мобілізації, в особливий період та обґрунтованість установлених діагнозів.
Документально оформлені результати проходження резервістом або військовозобов`язаним медичного огляду військово-лікарської комісії доставляються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки не пізніше ніж протягом наступного дня після винесення рішення (постанови) про придатність резервіста або військовозобов`язаного до військової служби.
Рішення (постанову) військово-лікарської комісії щодо придатності резервіста або військовозобов`язаного до проходження військової служби під час мобілізації вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше ніж протягом наступного дня з дня надходження відповідного рішення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Контроль за направленням та проходженням резервістами та військовозобов`язаними військово-лікарської комісії покладається на керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Центральна військово-лікарська комісія Міноборони та її територіальні підрозділи організовують та здійснюють контроль за роботою військово-лікарських комісій територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, розглядають скарги громадян щодо рішень військово-лікарських комісій.
Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Слід зауважити, що у відповідності до наявної в матеріалах справи копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_7 виданого Торецьким МВК Донецької області від 17.01.2018 року, позивача було визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у військовий час та призовною комісією Торецького МВК його було зараховано в запас 03.12.2018 року за гр. І ст.64 (в) наказу МОУ №402-2008 рік.
В свою чергу, у відповідності до наказу МОУ №402 Додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби розкладу хворіб (чинного станом на дату 03.12.2018 року) гр. І ст.64 (в) встановлена позивачу відноситься - Включено: хвороби хребта (дорсопатії) та їх наслідки М40-М54 (кіфоз і лордоз, сколіоз, остеохондроз хребта, спондилоліз, спондилолістез, ураження міжхребцевих дисків, інші дорсопатії); в) з незначними порушеннями функцій - Непридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час, Придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
В свою чергу, суд встановив, що після затримання працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача 25.11.2025 року о 22-00, його тримали в приміщенні даного ТЦК та в подальшому доставлено до Черкаської обласної лікарні з метою проведення військово-лікарської комісії де він був за електронним направленням №7018-4110-2927-6731 від 25.11.2025 року направлений на госпіталізацію за спеціалізацією отоларингологія для стаціонарного лікування загального напрямку, послуга А67010, пріоритет направлення – ургентне.
Послуга з кодом A67010 розшифровується як «Стаціонарне лікування» (госпіталізація). Вона використовується в електронній системі охорони здоров`я (ЕСОЗ) для направлень на стаціонарне лікування загального напрямку. Цей код та відповідні таблиці співставлень затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 12 травня 2022 року № 798. 
В свою чергу, пріоритет направлення – ургентне, це документ, який видається лікарем для термінової госпіталізації пацієнта, коли його стан потребує невідкладного медичного втручання. На відміну від звичайного планового направлення, ургентне має пріоритетний статус і забезпечує людині негайний доступ до спеціалізованої допомоги без очікування в черзі. 
Але як свідчать матеріали справи, позивача не було госпіталізовано та відповідно не до кінця проведено дообстеження його здоров`я, а навпаки працівниками відповідача 1 його знову ж таки було переміщено з обласної Черкаської лікарні до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_16 .
Наступного дня – 26.11.2025 року працівниками відповідача 1 позивача було доставлено до лікарні м. Сміла для проходження повторної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_12 , яким в свою чергу позивача було визнано придатним до проходження військової служби з подальшим виданням відповідачем 1 оскаржуваного наказу №1837 від 27.11.2025 року про призов позивача на військову службу під час мобілізації.
Слід зауважити, що з дати затримання позивача 22-00 25.11.2025 до видання оскаржуваного наказу відповідачем 1 – 27.11.2025 року минуло два дні, при чому позивач був позбавлений будь-якої можливості оскаржити рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 проведеному повторно 26.11.2025 року. 
Суд повторює, що Положенням №402 (п.п.1.1) визначено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду.
При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень.
Суд зазначає, що на ВЛК покладається обов`язок вивчення та надання оцінки стану здоров`я і фізичного розвитку осіб на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби.
Метою проведення медичного огляду є, зокрема, визначення саме придатності особи її фізичних можливостей та відсутності протипоказань до військової служби. 
Главою 3 розділу II Положення №402 визначено порядок медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період.
Так, відповідно до даного розділу Положення №402 вказано, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.
Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями.
Направлення для проведення вказаних лабораторних та інструментальних досліджень може здійснюватися лікарями із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які залучаються для проведення медичного огляду військовозобов`язаних.
Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.
Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний прибуває на медичний огляд ВЛК з результатами рентгенологічного обстеження органів грудної клітки.
ЕКГ виконується після 40-річного віку та за наявності медичних показань. Інші лабораторні та інструментальні дослідження виконуються за показанням.
До початку проведення медичного огляду ТЦК та СП отримує дані від органів соціального забезпечення щодо осіб з інвалідністю.
Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.
Зазначені документи, а на офіцерів і прапорщиків (мічманів) запасу також особові справи ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.
Разом з тим, слід зауважити, що суд відповідно до своєї ухвали про відкриття провадження по справі №200/10299/25 від 05.01.2026 року зокрема витребував у відповідача 1: відзив на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; письмові пояснення у хронологічному порядку з часу доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 , проходження ним військово-лікарської комісії спочатку у Черкаській обласній лікарні, потім у лікарні м. Сміла Черкаської області, до видання наказу про його призов за мобілізацією до Військової частини НОМЕР_1 з посиланням на норми чинного та діючого законодавства щодо проведених процедур з позивачем; копії наказу від 27.11.2025 року №1837; копії результатів проходження позивачем ВЛК у Черкаській обласній лікарні, у разі відсутності надати докази підтвердження втрати таких; копії результатів проходження позивачем ВЛК в лікарні м. Сміла Черкаської області; копії особової справи позивача як військовозобов`язаного; матеріали фото/відео фіксації процесу пред`явлення та перевірки документів позивачем із застосуванням технічних приладів, інших технічних приладів у відповідності до приписів ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» яке було впроваджено з 15.09.2025 року, у разі відсутності таких матеріалів фіксації затримання позивача надати відповідні докази неможливості здійснення. 
Відповідачем 1 було отримано копію процесуального документу відповідно до наявної у нього реєстрації кабінету «Електронний суд» та було повністю проігноровано зазначене судом в його ухвалі.
Суд вже зазначав, що у відповідності до приписів Кодексу адміністративного судочинства України за відсутністю надання зі сторони відповідача заяви по суті справи, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами та відповідно може вважати не надання відповідачем відзиву на позовну заяву як визнання позову.
Також слід зазначити, що згідно з Положенням № 402, у разі незгоди із рішеннями позаштатної ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із відповідною скаргою, а у разі незгоди із ВЛК вищого рівня - звернутися до ЦВЛК або до суду, але за наслідком розгляду даної справи суд встановив, що позивач перебуваючи у приміщенні відповідача 1 був взагалі позбавлений цього права оскаржити як рішення повторного ВЛК так і пройти дообстеження у зв`язку з його госпіталізацією у відповідності до електронного направлення від 25.11.2025 року.
З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем 1 до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, які спростовують зазначене представником позивача у його позовній заяві з приводу первинної проведеної ВЛК позивачу при Черкаській обласній лікарні, якою йому було надано направлення на госпіталізацію, суд дійшов до висновку, що проведена повторна військова лікарська комісія позивача у КНП Смілянська міська лікарня, яку не повністю було проведено та визначено придатність позивача до проходження ним військової служби, що в свою чергу свідчить про порушення відповідачем 1 процедури проведеної мобілізації позивача. 
Приписами ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Зважаючи на встановлене судом та підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку визнати протиправним та як наслідок скасувати Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.11.2025 року № 1837 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 до військової частини НОМЕР_1 . 
Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 та виключити солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що порушення прав позивача відбулося внаслідок видання протиправного наказу відповідачем 1 про призов на військову службу під час мобілізації від 27.11.2025 №1837, що було встановлено судом під час розгляду даної справи, оскільки ним була порушена процедура проведення мобілізації.
Незаконна мобілізація може порушувати права громадян, зокрема право на свободу та право на обрання форми служби. Захист цих прав може включати звернення до суду, а також право на звільнення з військової служби, якщо незаконна мобілізація є наслідком порушення закону.
Суд звертає увагу, що хоча Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби як незаконна мобілізація, проте, проходження військової служби є безпосереднім наслідком від наказу про мобілізацію, а отже з метою ефективного захисту порушеного права позивача та повного його відновлення буде зобов`язання військової частини НОМЕР_8 в особі командира цієї в/ч ухвалити рішення про звільнення позивача від проходження військової служби та виключення його зі списків особового складу.
Суд зауважує, що чинне законодавство не містить положень, які б дозволяли суб`єкту владних повноважень діяти на власний розсуд, видати акти індивідуальної дії, які є очевидно протиправними, не дозволяють мобілізовувати працівника із порушенням процедури такої мобілізації та перед виданням наказу про мобілізацію та відправленням до військової частини, суб`єкт владних повноважень має надати можливість оскарження проведеної ВЛК або ж провести її належним чином для визначення придатності особи до проходження військової служби, з урахуванням чинного та діючого законодавства. 
В даному випадку, позивач взагалі був позбавлений такої можливості для захисту своїх прав, хоча вона є передбаченою, що судом наведено в даному рішенні з посиланням на норми чинного та діючого законодавства.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку зобов`язати Військову частину НОМЕР_8 прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключити його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне.
Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, підстави для його розподілу відсутні. 
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. 
Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ), до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) про визнання протиправним та скасування наказу відповідача 1 №1837 від 27.11.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправним і скасувати Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.11.2025 року №1837 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 .
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та виключити його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 квітня 2026 року.
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя І.О. Голошивець