ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року	справа №380/21370/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошового забезпечення військовослужбовця за період перебування на лікуванні: з 24.06.2022 р. по 27.06.2022 р.; з 27.06.2022 р. по 15.07.2022 р.; з 02.07.2022 р. по 19.08.2022 р.; з 07.02.2023 р. по 10.02.2023 р.; з 10.02.2023 р. по 28.02.2023 р.; з 02.12.2023 р. по 06.12.2023 р.; з 06.12.2023 р. по 23.12.2023 р. з урахуванням перебування у відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів у 2022 році, у 2023 році, у 2024 році із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році, не виплату грошової винагороди 100 000 гривень за отримане травму і захворювання пов`язані з проходженням військової служби, не виплаченої додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень;
- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 здійснити повний перерахунок грошового забезпечення та виплатити нараховані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період перебування на лікуванні: з 24.06.2022 р. по 27.06.2022 р.; з 27.06.2022 р. по 15.07.2022р.; з 02.07.2022 р. по 19.08.2022 р.; з 07.02.2023 р. по 10.02.2023р.; з 10.02.2023 р. по 28.02.2023 р.; з 02.12.2023 р. по 06.12.2023 р.; з 06.12.2023 р. по 23.12.2023 р. з урахуванням перебування у відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів у 2022 році, у 2023 році, у 2024 році із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році, виплатити грошової винагороди 100 000 гривень за отримане травму і захворювання пов`язані з проходженням військової служби, виплатити додаткову винагороди в розмірі 30 000 гривень;
- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплат грошового забезпечення, та додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінетів Міністрів України від 28.02.2022 року № 158 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період: з 24.06.2022 р. по 27.06.2022 р.; з 27.06.2022 р. по 15.07.2022р.; з 02.07.2022 р. по 19.08.2022 р.; з 07.02.2023 р. по 10.02.2023р.; з 10.02.2023 р. по 28.02.2023 р.; з 02.12.2023 р. по 06.12.2023 р.; з 06.12.2023 р. по 23.12.2023 р. по дату виплати 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Позивач вказує, що 09.06.2022 ним отримано травму, пов`язану з проходженням військової служби. Внаслідок отриманої травми він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні з 24.06.2022 по 27.06.2022, з 27.06.2022 по 15.07.2022, з 02.07.2022 по 19.08.2022, з 07.02.2023 по 10.02.2023, з 10.02.2023 по 28.02.2023, з 02.12.2023 по 06.12.2023, з 06.12.2023 по 23.12.2023. Проте, відповідач у вказаний період протиправно не здійснював нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за отримане травму і захворювання пов`язані з проходженням військової служби, виплатити додаткову винагороди в розмірі 30 000 гривень відповідно до Постанови КМУ №168. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого – суддю Кухар Н.А.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.
Ухвалою від 31 березня 2026 року клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без руху повернуто заявнику без розгляду.
Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву (вх. №91043 від 14.11.2025 року), в якому просив у задоволенні позову відмовити, із заявленими позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права, не відповідають дійсним обставинам та не підтверджені доказами. 
Представник позивача подала відповідь на відзив на позовну заяву (вх. №19884ел від 19.11.2025 року) в якому позовні вимоги підтримала повністю.
Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.
Позивач вказує, що 09.06.2022 ним отримано травму, пов`язану з проходженням військової служби. 
Внаслідок отриманої травми він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні з 24.06.2022 по 27.06.2022, з 27.06.2022 по 15.07.2022, з 02.07.2022 по 19.08.2022, з 07.02.2023 по 10.02.2023, з 10.02.2023 по 28.02.2023, з 02.12.2023 по 06.12.2023, з 06.12.2023 по 23.12.2023. 
Як стверджує позивач військовою частиною НОМЕР_1 за вище вказаний період не нараховувалася та не виплачувалася додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень за отримане травму і захворювання, пов`язані з проходженням військової служби, та додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн., що і стало підставою його звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам, суд зазначає наступне.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
На виконання Указів Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64 та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793) до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Порядок і умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів - здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).
Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, є відповідні накази командирів (начальників), тоді як документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів і розпоряджень, журналів бойових дій, рапортів командирів підрозділів та довідок командирів військових частин за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.
Крім цього, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, також включені військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
З урахуванням зазначеного вище рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 у подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджені зміни до Положення №260 та внесений до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.
З аналізу наведених норм постанови №168 вбачається встановлення декількох підстав для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, про що повинно бути прямо зазначено у документах,
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення,
- перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Це означає, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, що така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду до 100000 грн. Під час лікування після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду до 100000 грн., а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000 грн. отримують ті військовослужбовці, у яких поранення визнане тяжким за висновком ВЛК.
Відповідно до довідки ВЛК від 18.08.2022 №775 діагноз позивача – стан після артроскопії (09.08.2022) з приводу розриву медіального меніска лівого колінного суглоба. Хвороба Гоффа лівого колінного суглоба. Травма. так, пов`язане з проходженням військової служби (травма зі слів хворого 09.06.2022).
Згідно з довідкою ВЛК від 21.12.2023 №3961 діагноз позивача – стан після операції (02.12.2023): розтин, вирізання параректального абсцеса; хірургічна обробка парапроктиту, з приводу гострого ішіоректального парапроктиту. Захворювання так, пов`язане з проходженням служби.
Як встановлено судом з довідки ВЛК від 05.08.2024 №4131, діагноз позивача – стан після артроскопії правого колінного суглоба (30.07.2024) з приводу часткового розриву заднього рогу медіального меніска правого колінного суглоба. Хвороба Кеніга правого колінного суглоба. Хронічний синовіт правого колінного суглоба. Тимчасова втрата функції правої нижньої кінцівки. Згідно класифікатора тяжкості травм дана травма відноситься до легких (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007). Травма: так, пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня).
Відповідно до довідки ВЛК від 04.09.2024 №7582, діагноз позивача – нестійка контрактура правого колінного суглоба після артроскопічної резекції медіального меніску (30.07.2024) з приводу пошкодження (2022) з тимчасовим порушенням функції кінцівки; травма: так, пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня). Згідно класифікатора тяжкості травм дана травма відноситься до легких (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007).
З аналізу довідки ВЛК судом встановлено, що за ступенем тяжкості (відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007 № 370) травма відноситься до легких.
Жоден із наданих до суду документів не містить висновку про тяжке поранення.
З огляду на те, що отримана позивачем травма відповідно до висновків військово-лікарських комісій кваліфікована як легка, не віднесена до категорії тяжких, а матеріалами справи не підтверджено причинного зв`язку між його перебуванням на стаціонарному лікуванні та пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини, тому відсутні правові підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 гривень за вказані періоди.
Отже, відсутня одна з обов`язкових правових умов для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень, а саме встановлення тяжкого поранення. За таких обставин правові підстави для нарахування та виплати позивачу зазначеної додаткової винагороди відсутні. Підставою виплати є наявність у документах (довідках) ВЛК інформації про отримання позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного зі захистом Батьківщини, а не при виконанні обов`язків військової служби, а також про тяжкий ступінь отриманого поранення.
Незазначення відповідних відомостей у згаданих вище довідках ВЛК унеможливлює виплату позивачу додаткової винагороди. Таким чином, наявні матеріали не дають можливості однозначно стверджувати, що лікування здійснювалося саме з приводу поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а не з приводу хронічних чи супутніх захворювань, а також не підтверджують наявності тяжкого поранення як обов`язкової правової підстави для відповідних виплат.
Постановою №168 встановлено умови, необхідні для виплати винагороди у розмірі 100000 грн, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні (у тому числі закордонному), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва); або факт перебування у чітко визначеному виді відпустки, а саме: у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Вказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого тяжкого поранення у даних спірних правовідносинах не дотримані, про що йдеться в наявних в матеріалах справи медичних документах.
Абзацом 2 пункту 21.13 розділу ІІ Порядку №402 закріплено, що за наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень).
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що до виключної компетенції ВЛК віднесено розгляд і вирішення питання про встановлення причинного зв`язку поранення або захворювання.
При цьому, надані позивачем довідки не містять застереження, що отримані позивачем травми та захворювання є тяжкого ступеню.
Між тим, доказів того, що позивач оскаржував зазначені довідки ВЛК і такі довідки були скасовані, суду не надано.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – відмовити повінстю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Реквізити учасників справи:
Позивач — ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ).
Відповідач – Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя	Кухар Наталія Андріївна