ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 682/1349/25
Провадження № 22-ц/820/258/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі – ТОВ «Діджи Фінанс», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «Діджи Фінанс» зазначило, що 10 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі – ПАТ «Банк Михайлівський», банк) і  ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200499954 (далі – кредитний договір), за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 12 192 грн 89 коп. на строк з 10 квітня 2016 року до 10 квітня 2018 року, а той зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
На підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) від 15 червня 2020 року (лот №GL16N618071), ПАТ «Банк Михайлівський» відступило позивачу право вимоги до ряду боржників за кредитними договорами, в тому числі до ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 5 травня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 31 392 грн 34 коп., яка складається з 10 869 грн 41 коп. заборгованості за кредитом і 20 522 грн 93 коп. заборгованості за процентами. Оскільки ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання, то він повинен сплатити товариству 6 864 грн 39 коп. інфляційних втрат і 2 827 грн 89 коп. 3% річних за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року.
За таких обставин ТОВ «Діджи Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 41 084 грн 62 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з суми заборгованості – 31 392 грн 34 коп., суми інфляційних втрат – 6 864 грн 39 коп., суми 3% річних – 2 827 грн 89 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором №200499954 від 10 квітня 2016 року у загальному розмірі 4 861 грн 97 коп., яка складається з: суми заборгованості – 4 609 грн 72 коп., суми інфляційних втрат – 110 грн 99 коп., суми 3% річних – 141 грн 26 коп.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 286 грн 56 коп. витрати зі сплати судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 828 грн 10 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 10 580 грн 40 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Діджи Фінанс» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у межах позовної давності (за період з 5 квітня 2017 року до 5 квітня 2018 року), з урахуванням частково сплачених коштів, у розмірі 4 609 грн 72 коп. Крім того, ОСОБА_1 повинен сплатити відповідачу 110 грн 99 коп. інфляційних втрат і 141 грн 26 коп. 3% річних від простроченої суми за період з 23 лютого 2019 року до 1 березня 2020 року. Оскільки умовами договору не встановлено розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом, то позов в частині стягнення 20 522 грн 93 коп. процентів є безпідставним і необґрунтованим. У зв`язку з розглядом справи товариство понесло витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу, які слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. Водночас ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язане відшкодувати  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 10 580 грн 40 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про зменшення указаних витрат посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що правничі послуги у виді: надання усних консультацій та правового аналізу інформації, документів і матеріалів, що стосується справи; підготовки та подачі до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, складання заяви про відкладення розгляду справи; складання заяви про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат, - не є складовою процесуальної правової допомоги, внаслідок чого витрати на ці послуги не можуть бути присуджені з товариства. Крім того, суд поклав на ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких не відповідає критеріям реальності та співмірності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

ТОВ «Діджи Фінанс» не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору по суті заявлених вимог і вирішення питання про розподіл судових витрат на користь позивача, а тому згідно з частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд не застосував норми статей 1, 19, 30 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі – Закон №5076-VI) та не врахував норми статті 137 ЦПК України.
У зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру присуджених з ТОВ «Діджи Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

На підставі договору про надання правничої допомоги від 12 червня 2025 року (далі – Договір), укладеного між відповідачем ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Огойком А.А. (Адвокат) (а.с. 111-113), адвокат Огойко А.А. надавав ОСОБА_1 професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
За умовами цього договору (розділ 3) за надання правничої допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі 12 000 гривень. 50% розміру гонорару для Адвоката сплачується клієнтом протягом 1 робочого дня з моменту набрання чинності цим Договором. Решта гонорару сплачується Клієнтом протягом 2 днів після отримання звіту Адвоката про виконання дій, необхідних, для досягнення позитивного результату у справі, або акта прийому-передачі послуг.
Із акта прийому-передачі послуг від 30 жовтня 2025 року слідує, що Адвокат надав, а Клієнт прийняв (отримав) правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених цим договором, а саме:
- надання усних консультацій та правовий аналіз інформації, документів і матеріалів (позовної заяви та доданих до неї документів, судової практики Верховного Суду у подібних справах), що стосуються справи, на суму 1 500 грн;
- складання (написання) клопотання від 3 липня 2025 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду на суму 1 000 грн;
- представництво Клієнта у судовому засіданні 8 липня 2025 року Славутського міськрайонного суду Хмельницької області на суму 1 500 грн;
- складання (написання) заяви від 17 вересня 2025 року про визнання позову на суму 5 000 грн;
- складання (написання) клопотання від 17 вересня 2025 року про відкладення (перенесення) розгляду справи на суму 500 грн;
- представництво Клієнта у судовому засіданні 30 жовтня 2025 року Славутського міськрайонного суду Хмельницької області на суму 1 500 грн;
- складання (написання) заяви від 30 жовтня 2025 року про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат на суму 1 000 грн, -
а всього на суму 12 000 грн.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом пункту 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
В силу пункту 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Не належить до інших видів правничої допомоги лобіювання, що здійснюється відповідно до Закону України «Про лобіювання».
Видами адвокатської діяльності, зокрема, є:  надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;  представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами  (стаття 19 Закону №5076-VI).
Як передбачено статтею 30 Закону №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.  Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як передбачено статтею 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві – пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.
Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа №922/1964/21) зроблено висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зібрані докази достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 має понести витрати на професійну правничу допомогу у справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 000 грн.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з реальності та співмірності наданих відповідачу адвокатських послуг під час розгляду справи.
Заява відповідача про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат є фактичною заявою про відшкодування таких витрат, а тому витрати на складання такої заяви (1 000 грн) не підлягають відшкодуванню (див. додаткову постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2024 року у справі №758/11022/21).
Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини та включив ці витрати до загальних витрат на правничу допомогу.
В іншій частині розмір витрат ОСОБА_1 (11 000 грн) є обґрунтованим.
Посилання ТОВ «Діджи Фінанс» на те, що частина цих витрат не є складовою процесуальної правової допомоги, суперечать нормам Закону №5076-VI.
В суді першої інстанції ТОВ «Діджи Фінанс» не заявило клопотання про зменшення розміру витрат  ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх невідповідністю критеріям співмірності.
Відтак указана обставина не може бути взята до уваги апеляційним судом.
Оскільки позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково, то суд першої інстанції правомірно керувався тим, що товариство зобов`язане відшкодувати  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру вимог, у задоволенні яких відмовлено.
З огляду на те, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено на 11,83% (4861,97?100:41084,62), тобто не задоволено на 88,17% (100,00-11,83), то ТОВ «Діджи Фінанс» має відшкодувати відповідачу 9 698 грн 70 коп. витрат на професійну правничу допомогу (11000?88,17%).
В цій частині рішення суду першої інстанції слід змінити.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині розміру необхідних до відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні.
З ТОВ «Діджи Фінанс» на користь  ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 698 грн 70 коп.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2025 року в частині розміру присуджених з товариства витрат на професійну правничу допомогу змінити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження – 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 42649746) на користь ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) 9 698 гривень 70 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Мотонок Т.Я.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27