П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/30257/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Стефанишин С.Л. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
16 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Моніча Б.С.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №5899358 від 09.10.2025 у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує увагу на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також ухвалення оскаржуваного рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участі, а також достатність в матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Постановою серії ЕНА №5899358 від 09.10.2025 року у справі про адміністративне правопорушення позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1020 грн.
За змістом оскаржуваної постанови, 09.10.2025 року працівниками патрульної поліції було виявлено, що позивач, будучи власником об`єкту дорожнього сервісу (шиномонтажу), який знаходиться на території Чорноострівської селищної ради Хмельницького району (комплекс будівель і споруд №11), не вжив своєчасно заходи щодо встановлення дорожніх знаків 5.42.1 "Місце для стоянки з табличкою 7.17 "Особи з інвалідністю"", 4.2 "Рух праворуч" та знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" на території об`єкту дорожнього сервісу відповідно проекту ОДР від 18.09.2024 р., чим порушив п.14.4.3, 14.6, 14.7.38 ДСТУ 4100:2021, п.1.5 ПДР України, внаслідок чого скоїв правопорушення за ч.1 ст.140 КУпАП.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача під час судового розгляду спростовані відповідачем, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на доведеність відповідачем законності оскаржуваної постанови.
Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, відзначає наступне.
Згідно із ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту – КУпАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільні дороги» об`єкти дорожнього сервісу - спеціально облаштовані місця для зупинки маршрутних транспортних засобів, майданчики для стоянки транспортних засобів, майданчики відпочинку, видові майданчики, автозаправні станції, пункти технічного обслуговування, мотелі, готелі, кемпінги, торговельні пункти (у тому числі малі архітектурні форми), автозаправні комплекси, складські комплекси, пункти медичної та технічно-евакуаційної допомоги, пункти миття транспортних засобів, пункти приймання їжі та питної води, автопавільйони, а також інші об`єкти, на яких здійснюється обслуговування учасників дорожнього руху та які розміщуються на землях дорожнього господарства або потребують їх використання для заїзду та виїзду на автомобільну дорогу; технічні засоби - спеціальні технічні засоби, призначені для організації та регулювання дорожнього руху (дорожні знаки, інформаційні табло, дорожня розмітка, сигнальні стовпчики, транспортні та пішохідні огородження різних типів, світлофорне обладнання тощо).
Частинами 1, 2 статті 25 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що до автомобільних доріг на приватних територіях належать автомобільні дороги, що знаходяться на територіях, власниками яких є юридичні (недержавні) або фізичні особи. 
Складовими таких автомобільних доріг можуть бути: земляне полотно, проїзна частина, споруди дорожнього водовідводу, штучні споруди та технічні засоби організації дорожнього руху.
Відповідно до п. 1.5. ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Пунктом 14.4.3 ДСТУ 4100:2021 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» передбачено, що знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» потрібно встановлювати в місцях, де, згідно з вимогами 14.4.2, може бути встановлено знак 2.1, але на під`їзді до перехрестя не забезпечено видимість ТЗ, які наближаються дорогою, що перетинається. Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перехрестями зі складним плануванням, знак 2.2 потрібно встановлювати з табличкою 7.8. Знак 2.2 потрібно встановлювати в місці, з якого для водія, що зупинився, забезпечено видимість ТЗ, які рухаються дорогою, що перетинається. У разі неможливості виконання цієї вимоги знак 2.2 установлюють якомога ближче до такого місця в поєднанні з табличкою 7.1.2 та розміткою 1.12 (стоп-лінія) згідно з ДСТУ 2587.
Пункт 16.6 визначає порядок встановлення наказових знаків.
Пункт 14.7.38 передбачає, що знаки 5.42.1 та 5.42.2 «Місце для стоянки» потрібно застосовувати для позначення місць та майданчиків для стоянки ТЗ. Знак 5.42.2 застосовують для позначення критих (підземних та надземних) стоянок. Знак 5.42.3 дозволено застосовувати для позначення місця, де може зупинити ся вантажний автомобіль, фургон тощо, виключно на час, необхідний для розвантаження/ завантаження. Знак установлюють біля поштових відділень, магазинів, кафе, ресторанів, готелів тощо, за умови відсутності іншого під`їзду до них чи за їзду на внутрішню територію, на ділянках доріг і вулиць, де заборонено зупинку чи стоянку.
Відповідно до п.1.1 ДСТУ 8752:2017 «БЕЗПЕКА ДОРОЖНЬОГО РУХУ ПРОЕКТ ОРГАНІЗАЦІЇ ДОРОЖНЬОГО РУХУ» Правила розроблення, побудови, оформлення. Вимоги до змісту» цей стандарт установлює правила розроблення, побудови, оформлення та вимоги до змісту проекту організації дорожнього руху, а також основні умовні графічні познаки технічних засобів організації дорожнього руху, що застосовують на схемах і планах автомобільних доріг загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів.
Згідно до Р.4 ДСТУ 8752:2017 ОДР - організація дорожнього руху; ТЗОДР- технічні засоби організації дорожнього руху.
Відповідно до п.5.1 ДСТУ 8752:2017 дороги та вулиці має бути оснащено ТЗОДР відповідно до схеми ОДР, що є складовою частиною проекту ОДР або розділу проектної документації на будівництво, ремонт ділянки дороги (вулиці), об`єкт дорожнього сервісу.
Організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-комунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і нормативів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення (ч.1 ст.27 Закону України «Про дорожній рух»).
Приписами ст.26 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що власники приватних територій, на яких розміщені автомобільні дороги, відповідають за відповідність автомобільних доріг діючим нормам безпеки руху.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до змісту постанови серії ЕНА №5899358 від 09.10.2025, працівниками патрульної поліції 09.10.2025 року було виявлено, що позивач, будучи власником об`єкту дорожнього сервісу (шиномонтажу), який знаходиться на території Чорноострівської селищної ради Хмельницького району (комплекс будівель і споруд №11), не вжив своєчасно заходи щодо встановлення дорожніх знаків 5.42.1 Місце для стоянки з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», 4.2 «Рух праворуч» та знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» на території об`єкту дорожнього сервісу відповідно проекту ОДР від 18.09.2024 р., чим порушив п.14.4.3, 14.6, 14.7.38 ДСТУ 4100:2021, п.1.5 ПДР України, внаслідок чого скоїв правопорушення за ч.1 ст.140 КУпАП.
Так, ч. 1 ст.140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.
Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.
Суб`єктами цього правопорушення є як громадяни, так і посадові особи.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю як умислу, так і необережності.
Як встановлено з матеріалів справи, 16.09.2024 року Управлінням комунальної інфраструктури Хмельницької міської ради було прийнято рішення № 427 про погодження схеми організації дорожнього руху «Влаштування в`їзду-виїзду на територію пункту сервісу на земельній ділянці з кадастровим номером 6825082200:05:005:2776».
Згодом, 18.09.2024 року листом № 22365141118101-2024, позивачем аналогічне погодження згаданої вище Схеми ОДР було отримано від Управління патрульної поліції в Хмельницькій області.
Зі змісту доводів апеляційної скарги, встановлено, що позивач свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнає та вказує на неможливість встановлення дорожніх знаків з підстав, незалежних від нього, а саме через те, що їх встановленню та виконанню учасниками дорожнього руху перешкоджає встановлений ТОВ «ГУД МАРК» рекламний засіб, який є перешкодою для початку будівельних (дорожніх) робіт.
Надаючи оцінку вказаному, судова колегія враховує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що обгрунтовуючи власну позицію стосовно вчинення всіх необхідних дій для встановлення відповідних дорожніх знаків та виконання Схеми ОДР на території належного йому дорожнього сервісу, позивач відзначає про численні звернення як до Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради, так і до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області із заявами, починаючи з вересня 2024 року, в яких просив запропонувати ТОВ «ГУД МАРК» інше місце для розміщення конструкції рекламного призначення.
Натомість, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів вказаних обставин. Наразі, позивачем долучено до позовної заяви лише докази його звернення до Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради і до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, які подавались ним в 2025 році. Доказів вчинення будь-яких дій починаючи з вересня 2024 року матеріали справи не містять.
Крім того, колегія суддів вказує, що на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відеофіксацію обставин події, що також свідчить про порушення позивачем вимог п. 1.5 ПДР України.
Так, судом було досліджене відео з камери VB475583, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та схема місця події, які в сукупності підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме відсутність дорожніх знаків 5.42.1 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», 4.2 «Рух праворуч», та знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» на території об`єкту дорожнього сервісу відповідно до проекту ОДР від 18.09.2024.
Стосовно посилання позивача на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.09.2024 року, якою було скасовано постанову від 10.04.2024 року серії ЕНА №1871862 про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 140 КУпАП, то судова колегія останні відхиляє, оскільки оскаржувана в межах даної справи постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП була прийнята за інших обставин. 
Таким чином, колегія суддів доходить до переконання, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода з інкримінованим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Моніч Б.С.    Гонтарук В. М.