П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/19923/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк Микола Миколайович 
Суддя-доповідач: Моніч Б.С. 
02 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Білої Л.М.  Гонтарука В. М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка призвела до ненарахування та невиплати мені відповідно до Закону України від 19.10.2000р. №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 17.07.2018 по день фактичної виплати (27.06.2025) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії, нарахованої ОСОБА_2 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №240/7091/19, однак невиплаченої йому за життя;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести мені нарахування та виплату відповідно до Закону України від 19.10.2000р. №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 17.07.2018 по день фактичної виплати (27.06.2025) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії, нарахованої ОСОБА_2 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №240/7091/19, однак невиплаченої йому за життя.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду відповідачем здійснено донарахування пенсії за період з 17.07.2018 по 14.12.2021 в сумі 108697,80 грн, яку було виплачено в 27.06.2025, однак безпідставно ненараховано та невиплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Житомирський окружний адміністративний суд в рішенні від 23.01.2026 вирішив: " Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код 13559341) задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка полягає в невиплаті ОСОБА_1 передбаченої Законом №2050-ІІІ компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати підвищення до пенсії за період з 17.07.2018 по 14.12.2021.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену Законом №2050-ІІІ компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати підвищення до пенсії за період з 17.07.2018 по 14.12.2021.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області."

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримував пенсію по інвалідності, призначену згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі № 240/7091/19, яке набрало законної сили 28.01.2021 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 17.07.2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії, та за період з 17.07.2018 по 31.12.2021 та нарахована доплата в сумі 108697,80 грн.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 802 від 16.12.2021 року.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.09.2023 року у справі № 295/6688/23 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування не одержані за життя спадкодавцем – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійні виплати, згідно перерахунку за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі № 240/7091/19, в розмірі 108697,80 грн.
Вважаючи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач 27.06.2025 отримав спадщину (кошти в розмірі 108697,80 грн) - дохід, який має разовий характері і не є доходом, зазначеним в ч. 2 ст. 2 Закон №2050-ІІІ, з порушенням строків виплат якого вказаний закон передбачає виплату компенсації, а тому відповідач не зобов`язаний був нараховувати позивачу компенсацію, передбачена Законом №2050-ІІІ.
Водночас в резолютивній частині суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка полягає в невиплаті ОСОБА_1 передбаченої Законом №2050-ІІІ компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати підвищення до пенсії за період з 17.07.2018 по 14.12.2021.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену Законом №2050-ІІІ компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати підвищення до пенсії за період з 17.07.2018 по 14.12.2021.
Стягнув на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції позивач та відповідач подали апеляційні скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що вини Управління щодо термінів виплати сум нарахованих на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі № 240/7091/19 не встановлено, тому підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати відсутні
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що не погоджується з висновками мотивувальної частини оскаржуваного рішення.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ врегульовано, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За змістом статті 2 вказаної статті Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
За змістом п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі Порядок №159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Пунктом 3 Порядку № 159 унормовано, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру пенсії.
З аналізу норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Як встановлено судом, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 по справі №240/7091/19 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не було виплачено 108697,80 грн, нарахованих на виконання вказаного рішення суду.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.09.2023 у справі № 295/6688/23, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування недоотримані ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійні виплати згідно перерахунку за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року в справі №240/7091/19 в розмірі 108697, 80 грн.
На виконання вказаного рішення у справі № 295/6688/23 з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 27.06.2025 стягнуто 108697,80 грн (а.с. 37), які є спадщиною.
Однак позивач вважає, що має також право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заборгованості з підвищення до пенсії за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі № 240/7091/19.
Відповідно до ч.1 ст.1227 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За приписами ст.ст.1218, 1219 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Виходячи з аналізу зазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які були нараховані, належали до виплати особі за життя і залишилися неотриманими у зв`язку з його смертю.
З матеріалів справи вбачається, що померлому ОСОБА_2 за життя не нараховувалося компенсація втрати частини доходу за невчасну виплату пенсії, і за виплатою такої останній не звертався.
Поряд з цим, спірні правовідносини у даній справі пов`язані із правом ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на отримання компенсації, яке нерозривно пов`язане саме з його особою, а не особою позивача у даній справі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що право на компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків виплати в даному випадку у позивача відсутнє.
Підсумовуючи вищевикладене, позов не підлягає задоволенню.
Колегія суддів звертає увагу, що у мотивувальній частині рішення суд першої інстанції дійшов чіткого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з того, що отримані позивачем кошти мають разовий характер та не підпадають під дію Закону №2050-ІІІ, а відтак відповідач не був зобов`язаний нараховувати спірну компенсацію.
Водночас у резолютивній частині цього ж рішення суд дійшов протилежного висновку, фактично задовольнивши позовні вимоги, визнавши бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язавши його вчинити відповідні дії, а також стягнувши судові витрати.
Така невідповідність між мотивувальною та резолютивною частинами рішення свідчить про його внутрішню суперечливість, що унеможливлює правильне розуміння змісту судового рішення та його виконання, і є істотним порушенням норм процесуального права.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, з огляду на встановлені судом обставини та надану їм правову оцінку.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги відповідача є обґрунтованими, оскільки відповідають встановленим судом першої інстанції обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права, натомість доводи апеляційної скарги позивача спростовуються матеріалами справи та не дають підстав для висновку про незаконність відмови у задоволенні позову.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивача - відмові у задоволенні, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, задовольнити .
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року скасувати.
Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.