Провадження № 2/679/413/2026
Справа № 676/9121/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області
у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,-

В С Т А Н О В И В:
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 18.01.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №8990103, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 3000,00 грн та взяла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у термін встановлений договором, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Договір був укладений в електронній формі, який відповідачка підписала шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були надані шляхом безготівкового переказу на вказаний при укладенні договору картковий рахунок. 
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі та у строк, передбачений умовами договору.
У порушення умов договору відповідачка своїх зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість у загальному розмірі 12570,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3000,00 гривень, заборгованість за відсотками 9000,00 гривень, заборгованість за комісією 570,00 грн.
29.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 97-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за договором про споживчий кредит № 8990103 від 18.01.2023, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Таким чином позивач, який набув права вимоги за договором про споживчий кредит №8990103 від 18.01.2023, просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у загальному розмірі 12570,00 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень. 
Ухвалою суду від 15.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ «Універсал Банк» доказів, що містять банківську таємницю.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін від сторін не надходило.
20.01.2026 до суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_1 на позовну заяву у якому відповідачка зазначила, що не погоджується із заявленою до стягнення позивачем сумою заборгованості за кредитним договором, оскільки така сума значно перевищує тіло кредиту. При прийнятті рішення у справі просила врахувати її складене матеріальне становище, зменшити розмір нарахованих за кредитним договором відсотків та розстрочити виконання рішення суду про стягнення боргу. 
16.02.2026 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від АТ «Універсал Банк» надійшла інформація за картковим рахунком відкритим на ім`я ОСОБА_1 
23.02.2026 до суду надійшли додаткові пояснення відповідачки ОСОБА_1 в яких вона зазначила про те, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, у зв`язку з чим просить звільнити її від сплати судового збору.
27.02.2026 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача ОСОБА_2 в яких він зазначив, що відповідачка здійснила волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Умови кредитування, процентні ставки, сума кредиту та розміри платежів були обумовлені та погоджені сторонами при укладенні договору, відповідачка як позичальник самостійно обрала кількість днів користування кредитом, від чого залежала і сума нарахованих відсотків, а тому могла передбачити всі наслідки укладеного правочину. 
04.03.2026 до суду надійшло клопотання відповідачки ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судових витрат та зменшення витрат на професійну правничу допомогу. 
04.03.2026 до суду надійшли додаткові пояснення відповідачки ОСОБА_1 в яких вона просить суд зменшити загальну суму нарахувань за кредитним договором застосувавши положення ч. 3 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії за видачу кредиту та розстрочити виконання рішення суду щомісячними платежами по 1000-1500 гривень. 
11.03.2026 до суду надійшли додаткові пояснення відповідачки ОСОБА_1 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а також заява про долучення доказів на підтвердження її матеріального становища. 
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що 18.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №8990103.
Згідно умов договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк 105 днів, з 18.01.2023, надати позичальнику грошові кошти у сумі 3000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Останній день строку кредитування 03.05.2023 (п. 1.1-1.4 договору). 
При цьому договором визначено пільговий період який складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 02.02.2023. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 03.05.2023 (п.1.3.1-1.3.2 договору).
Пунктом 1.4 договору встановлено, що позичальник має право повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 03.05.2023 (останнього дня строку кредитування).
Сторони домовилися, що повернення кредиту, сплата відсотків та комісії за його видачу здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Комісія за надання кредиту 570,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 900,00 гривень, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 8100,00 гривень, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.5.1-1.5.3, 1.6 договору).
Із положень пункту 2.3.1. кредитного договору слідує, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені цим пунктом 2.3 договору та розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту. 
Згідно з п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_1 .
Вказаний кредитний договір з додатками був укладений у формі електронного правочину (п. 6 договору), підписаний позичальником електронним підписом – одноразовим ідентифікатором S34412, що також підтверджується хронологією вчинення дій щодо укладення цього договору, яка відображена у анкеті-заяві на кредит та довідкою про ідентифікацію.
Із довідки про ідентифікацію виданої ТОВ «Мілоан» вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з якою укладено договір про споживчий кредит № 8990103 від 18.01.2023, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт підписано позичальником із застосуванням одноразового ідентифікатора S34412, дата та час відправки ідентифікатора позичальнику 18.01.2023 23:56:14, номер телефону на який надіслано ідентифікатор НОМЕР_3 .
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачці кредит шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 3000,00 гривень на вказану відповідачкою при укладенні договору платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 91621102 від 18.01.2023.
Факт належності ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_4 та зарахування на неї 18.01.2023 кредитних коштів у сумі 3000,00 гривень підтверджується також наданою АТ «Універсал Банк» інформацією за №БТ/Е-4989 від 14.02.2026. 
Згідно з відомостями ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за договором №8990103, ОСОБА_1 будь-яких платежів за договором не здійснювала, у зв`язку з чим за період з 19.01.2023 по 03.05.2023 (у межах строку дії договору) виникла заборгованість у загальному розмірі 12570,00 грн, з яких: 3000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 9000,00 грн – заборгованість за відсотками, 570,00 грн – заборгованість за комісією за видачу кредиту. Нарахування відсотків у період з 19.01.2023 по 02.02.2023 (пільговий період) здійснювалось у відповідності до умов п.1.5.2 договору у розмірі 60 гривень щоденно, а у період з 03.02.2023 по 03.05.2023 (поточний період) у відповідності до п. 1.6 договору у розмірі 90 гривень щоденно.
29.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 97-МЛ відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» за плату відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників вказаних у Реєстрі боржників.
29.08.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено додаткову угоду № 1 до договору про відступлення права вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023, відповідно до якої внесено зміни в додаток № 1 до договору – форму Реєстру боржників та викладено його у новій редакції.
Так, відповідно до витягу з Реєстру боржників від 10.09.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 8990103 від 18.01.2023 у розмірі 12570,00 гривень, з яких: прострочена заборгованості за сумою кредиту - 3000,00 гривень, прострочена заборгованості за відсотками – 9000,00 гривень, прострочена заборгованості за комісією – 570,00 гривень.
Позивач зазначає, що після відступлення права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунок позивача.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Досліджені судом докази вказують на те, що 18.01.2023 між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 8990103, у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а саме: щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору, тощо.
На виконання умов кредитного договору 18.01.2023 ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн на вказаний ОСОБА_1 при укладенні договору картковий рахунок, остання не повернула у встановлені договором строки і розмірах тіло кредиту, не сплатила відсотки за користування кредитними коштами та комісію за видачу кредиту, унаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 12570,00 грн.
Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору між первісним кредитором і новим кредитором.
ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за договором про споживчий кредит №8990103 укладеним з ОСОБА_1 для ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», у зв`язку з чим останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача. 
Відповідачка ОСОБА_1 не спростовуючи факту укладення між нею первісним кредитором договору про споживчий кредит, отримання кредитних коштів та порушення своїх зобов`язань з їх повернення, сплати процентів та комісії, просила суд зменшити розмір нарахованих за договором відсотків посилаючись на положення ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». 
Законом України № 891-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо споживчого кредитування і формування та обігу кредитних історій» 15 вересня 2020 року прийнятим Верховною Радою України, зазначено, що будь-який кредит на суму меншу або таку ж як офіційна сума мінімальної заробітної плати на момент отримання кредиту, або укладений кредитний договір на строк до одного місяця, вважається «споживчим кредитом» і на правовідносини, які виникли у зв`язку з укладенням такого договору поширюються вимоги Закону України «Про споживче кредитування».
Частиною 3 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Суд відхиляє заперечення відповідачки щодо несправедливого та непропорційно великого розміру процентів по відношенню до фактично отриманої суми кредитних коштів, що суперечить вимогам ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки вказану норму може бути застосовано щодо нарахованих штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема, неустойки (штрафу, пені), відсотків нарахованих в порядку ст. 625 ЦПК України, а не відсотків за користування кредитом або відсотків річних, які передбачені умовами договору. У даній справі заборгованість складається із тіла кредиту та відсотків нарахованих за пільговою та стандартною процентними ставками, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами, а не штрафними санкціями. Пеня, неустойка чи інші штрафні санкції за невиконання умов договору позивачем не нараховувалися.
При цьому, суд також зазначає, що в розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. 
Суд також відхиляє заперечення відповідачки щодо стягнення з неї комісії зважаючи на таке.
Укладаючи договір № 8990103 від 18.01.2023 сторонами було узгоджено розмір комісії пов`язаної з наданням кредиту, що складає 19% від суми кредиту та дорівнює 5700,00 грн. Вказана комісія нараховується кредитором та обліковується у день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за видачу кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Враховуючи наведене, комісія за видачу кредиту, з врахуванням положень Закону України «Про споживче кредитування», відноситься до платежів, передбачених договорами про споживчий кредит, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією пов`язаною з надання кредиту у розмірі 900,00 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягання з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 8990103 від 18.01.2023 у загальному розмірі 12570,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 9000,00 грн заборгованість за процентами, 570,00 грн заборгованість за комісією.
Щодо клопотання відповідачки про розстрочку виконання рішення суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Порядок розгляду такої заяви визначено ч.2 ст. 435 ЦПК України за змістом якої заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Зважаючи на те, що розгляд даної цивільної справ здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін суд позбавлений можливості вирішити заяву про відстрочку виконання рішення, оскільки така відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства підлягає розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що після набрання рішенням суду законної сили, відповідачка не позбавлена процесуального права на звернення до суду з заявою про розстрочку виконання рішення, у порядку передбаченому ст. 453 ЦПК України. 
Щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Понесення позивачем таких витрат підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 укладеним між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І., актом наданих послуг № Д/8263 від 12.11.2025, детальним описом наданих послуг від 12.11.2025. 
У ході розгляду справи відповідачкою заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу зважаючи на те, що справа яка є предметом розгляду належить до категорії малозначних справ, є типовою у роботі адвоката, а тому обсяг роботи проведений адвокатом із підготовки позовної заяви є мінімальним. 
Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.
Отже, з урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та відповідності суми заявлених витрат критеріям реальності і розумності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 4000,00 грн.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Підпунктом «г» пункту 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за умов, що особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.11.2023 у справі № 906/308/20 виснувала, що положення пункту 1 можуть бути застосовані і до відповідача - фізичної особи за наявності відповідної підстави.
У ході розгляду справи відповідачкою ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення її від сплати судового збору з посиланням на те, що вона перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, як одержувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, розмір соціальної допомоги складає 8663,00 грн на місяць, вказана допомога є єдиним джерелом доходу сім`ї відповідачки, яка складається із неї самої та двох малолітніх дітей. 
Враховуючи вищезазначені норми закону, надані суду докази на підтвердження майнового стану відповідачки, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 
Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, про що зазначено у п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
З урахуванням звільнення відповідачки від сплати судового збору та задоволення позовних вимог, суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн, яка підлягала б стягненню з відповідачки, слід компенсувати із Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 8990103 від 18.01.2023 у розмірі 12570 (дванадцять п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за рахунок держави з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 22 квітня 2026 року.
Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79029, Львівська область, м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.М. Стасюк