Справа № 308/19057/25

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025071170000689 від 18.11.2025 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород, Ужгородського району Закарпатської обл. (згідно з КОАТУУ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до КАТОТТГ), громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, тимчасово непрацюючого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025071170000689 від 18.11.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану.
15.11.2025 близько 16:00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє – Указом Президента України №793/2025 від 20.10.2025 та діє по теперішній час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу потрапив до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника, вилучив належну ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , золоту сережку 585 проби, вагою 2 грами, ринковою вартістю 12264,60 грн., тобто викрав чуже майно.
Зазначеними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 12264,60 грн.
При виконанні судом вимог ст.348 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, щиро розкаюється у вчиненому, та що він визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України та бажає давати показання. Обвинувачений зазначив, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, повністю згідний, окрім того щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.
У судовому засіданні прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про його особу.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява останньої, згідно з якою просить проводити судовий розгляд без її участі. Обвинувачення підтримує в повному обсязі.
Оскільки прокурор, обвинувачений та потерпіла, не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч.2 ст.349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд оцінює, що показання обвинуваченого в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, у суду не має.
Суд, обмежившись допитом обвинуваченого, його визнанням вини у вчиненому, та дослідженими письмовими документами, приходить до висновку, що дії останнього органом досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, та вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме, таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, є доведеною.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але й переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання відповідати скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення такого: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винного; відшкодування обвинуваченим шкоди в повному обсязі. Щодо даних про особу винного, то в судовому засіданні встановлено та підтверджується відповідними доказами те, що останній є ветераном війни, учасником бойових дій, самостійно виховує малолітнього сина, 2019 року народження.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є: щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Разом із цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його щире каяття, повне відшкодування шкоди потерпілій стороні, скрутне матеріальне становище останнього, та інші наведені вище обставини, вважає за можливе виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, обравши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі згідно ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України строком на 1 (один) рік.
Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
У відповідності до п.3 ч.1 ст.118, 122, 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути на користь держави процесуальні витрати у розмірі:
-1337,10 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-25/14029-ТВ;
-2674,20 грн. за проведення судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/107/25/14513-Д.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому на стадії досудового розслідування, на час постановлення вироку закінчився. Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.
Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 349, 374, 376, 395 КПК України, суд-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, на підставі ст.75 КК України.
Відповідно до ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 
- періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі:
- 1337,10 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-25/14029-ТВ;
- 2674,20 грн. за проведення судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/107/25/14513-Д.
Речові докази:
-два відрізки скотчу зі слідами папілярних ліній пальців рук з верхньої частини столу з боку підвіконня, які поміщено до паперового пакету НПУ, - знищити; 
- диск "CD-R700МВ, 80min" на якому наявні відеозаписи з камери внутрішнього відеоспостереження, яка розташована у приміщенні ПТ "Ломбард №1" ТОВ "Контракт-груп і компанія",- залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області           ОСОБА_1