СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2013/25
Провадження № 2/306/179/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року м. Свалява
Свалявський районний суд Закарпатської області в складі: 
головуючого судді Вінер Е.А.
за участю секретаря
судового засідання Богдан В.С.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Свалявської міської ради Закарпатської області про розірвання шлюбу,стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Свалявської міської ради Закарпатської області про розірвання шлюбу,стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Посилається на те, що 22.11.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у подружжя народився син. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Причиною тому послугували різні погляди на життя. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і просить його розірвати, залишити прізвище “ ОСОБА_3 ”. Просить стягнути аліменти з відповідача в сумі 10000 грн. та визначити місця проживання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею та стягнути судові витрати.  Від адвоката позивача Козар М.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача,позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.
На адресу суду від адвоката відповідача Пукіш О.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечують,щодо стягнення аліментів залишає вирішення вимоги на розсуд суду, у визначенні місця проживання дитини заперечує.
Розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Як встановлено судом, 22.11.2014 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис №47 (а.с.5).
Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.7). 
Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України).
Згідно з ч. 3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад.
Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін, а також на те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що його необхідно розірвати.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача в сумі 10000 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно із ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1ст. 183 СК України).
При визначенні розміру аліментів, відповідно до статті 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.
Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення.
Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати.
При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»(п. 17).
Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів.
Статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно частини 1-3 зазначеної статті СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісяця, з подальшою індексацією і до повноліття. Доказом того, що відповідач є працездатною особою та отримує офіційний дохід суду не надано.
Суд вважає, що аліменти в розмірі 10000 грн. є не обґрунтованими. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3512 гривень.
Як видно з матеріалів справи, відповідач не має стабільного доходу. За обставин, викладених у позові та згідно наданим суду доказам, позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме у сумі 5000,00 гривень.
Щодо заявленої вимоги про визначення місця проживання дитини, то суд приходить до висновку, що у даній вимозі необхідно відмовити.
Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею ст. 160 СК України передбачено,що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно з вимогами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.
При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги те, що висновок органу опіки і піклування, не наданий у зв”язку відсутністю батьків за місцем проживання, судом також не з”ясовано думку дитини щодо визначення її місця проживання, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, не заслухано батьків дитини, то в даній вимозі необхідно відмовити.
Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Щодо витрат на правову допомогу адвоката необхідно відмовити, так як такі не підтверджені жодними доказами.
Керуючись ст. 56, 112, 113, 115 СК України, ст. 12, 13, 18, 76, 81, 141, 247, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Свалявської міської ради Закарпатської області про розірвання шлюбу,стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.
Шлюб, зареєстрований 22.11.2014 року виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис №47 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище " ОСОБА_3 ”.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п”ять тисяч) гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 сплачений судовий збір в розмірі 1211,80 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 80 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн. (одну тисячу тристо тридцять одну гривню 20 коп.).
В решті вимог відмовити.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Закарпатського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 23 квітня 2026 року.
Суддя Свалявського районного суду
Закарпатської області Е.А.Вінер