КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, тел. +380 (044) 207 80 91	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року Справа № 320/36945/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження з дотриманням правил загального позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач) у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №381 від 17 червня 2025 року в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції щодо ОСОБА_1 ,
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1127 о/с від 08 липня 2025 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції,
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти №7 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції,
- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з 08 липня 2025 року по день фактичного поновлення на службі, без урахування обов`язкових податків та зборів,
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за один місяць вимушеного прогулу, без урахування обов`язкових податків і зборів.

Позиції сторін
Позивач вказує про те, що протягом восьми років проходив службу в поліції та сумлінно виконував свої обов`язки та до нього застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення. 
Наполягає на порушенні процедури службового розслідування. Так, 21 квітня 2025 року відповідно до наказів ДПП №1466 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» та № 1623 «Про продовження строку проведення службового розслідування та унесення змін до наказу» від 05 травня 2025 року було проведене службове розслідування, призначене за відомостями щодо можливого порушення службової дисципліни старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , інспектором взводу № 2 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП. Вказуючи на норму ст. 226 Дисциплінарного статуту, розділ четвертий Порядку №893 зазначає, що незважаючи на імперативну норму щодо строків проведення службового розслідування, такі строки були порушені, оскільки службове розслідування закінчено аж 17 червня 2025 року, тобто датою оформлення наказу № 381 про застосування дисциплінарного стягнення. Обставини, які б дозволили не зараховувати до строку проведення службового розслідування певний період часу були відсутні. А відтак, відповідачем було порушено строки проведення службового розслідування, що впливає на законність наказу № 381 від 17 червня 2025 року.
Покликаючись також на ст. 27 Дисциплінарного статуту щодо порядку відібрання пояснень в ході службового розслідування, зазначив, що протягом службового розслідування мав проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим перебував на амбулаторному лікуванні у такі періоди: з 23 квітня 2025 року по 03 травня 2025 року; з 05 травня 2025 року по 18 травня 2025 року; з 03 червня 2025 року по 20 червня 2025 року; з 27 червня 2025 року по 01 липня 2025 року; з 02 липня 2025 року по 05 липня 2025 року. Незважаючи на це, у дні, коли позивач перебував на службі, відповідач міг запросити для надання пояснень щодо можливого порушення дисципліни, але цього не зробив, чим було позбавлено права на захист і можливості пояснити відсутність дисциплінарного порушення.
Зауважив, що з наказом по особовому складу № 1121 о/с від 08 липня 2025 року, що з наказом про застосовування дисциплінарного стягнення № 381 від 17 червня 2025 року позивач ознайомився 08 липня 2025 року. Матеріали службового розслідування на ознайомлення надані не були, включно з висновком за результатами проведеного службового розслідування, відповідно також було порушено встановлену процедуру доведення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Позивач вказує, що наказ №381 від 17.06.2025 не містить обгрунтування його прийняття, не містить посилання на докази, які б підтвердили чи спростували наведені в наказі обставини, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства.
Також, позивач наполягає на недоведеності встановленого дисциплінарного проступку, безпідставного та необгрунтованого застосування корупційного законодавства. Вважає необгрунтованим посилання на ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки така норма містить декларативний характер та визначає загальні вимоги щодо додержання етичних стандартів поведінки та сама по собі не встановлює складу правопорушення та не може слугувати самостійною підставою для кваліфікації діяння як правопорушення, пов`язане з корупцією. Однак під час службового розслідування жодних обставин, які б свідчили про порушення виставлених вимог чи обмежень, встановлено не було, що підтверджує відсутність у діях позивача ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією. Зауважив, що викладена інформація у заявах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не знайшла свого підтвердження, оскільки неправомірної вигоди від заявника не вимагав. Належних доказів відповідач не має. Самим висновком вказано, що обставини вимагання неправомірної вигоди не найшли свого підтвердження.
Вказує, що відповідачем не було належним чином встановлено в діях позивача складу дисциплінарного проступку та враховано сумлінне ставлення поліцейського до служби, відповідно рішення комісії в частині накладення найсуворішого стягнення зі звільненням зі служби в поліції є повністю необгрунтованим. 
Вважає, що під час обрання виду стягнення відповідачем не було враховано ні характеру проступку, обставини, за яких він був вчинений, ні відсутність доказів, ні особу порушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню мою поведінку поліцейського, моє ставлення до служби.
Звільнення із служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного покарання, яке може бути застосовано до поліцейського. В даному випадку, варто мати на увазі, що, обираючи той чи інший вид стягнення у порядку, запропонованому законодавцем, від незначного зауваження до найсуворішого - звільнення зі служби, керівник, ураховуючи характер відповідного проступку, застосовує саме той вид дисциплінарного стягнення, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним. Повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливостей його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту НПУ, зокрема, з дотриманням порядку зростання. Однак, вважаю, що стягнення у вигляді звільнення зі служби є неспівмірним із інкримінованим позивачу проступком, який не було доведено під час службового розслідування, яке було проведено із значними процедурними порушеннями.
Позивач також вказуючи на статтю 21 Дисциплінарного статуту зазначив, що строки застосування дисциплінарного стягнення є чітко визначеними, дисциплінарне стягнення було застосоване із значним пропуском встановленого строку. Порушення строків проведення службового розслідування та несвоєчасне застосування дисциплінарних стягнень є підставою для скасування відповідних наказів. Строки призначені для забезпечення оперативності та обгрунтованості дисциплінарної відповідальності.
Спірні накази вважає протиправними, такими, що підлягають скасуванню. Вказує на застосування ст. 235 КЗпП України щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, поновлення на посаді.

Відповідач наполягає на правомірності спірних наказів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №381 від 17 червня 2025 року та № 1127 о/с від 08 липня 2025 року, доведеності встановленого в ході службового розслідування дисциплінарного проступку позивача, порушення ним вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 3, 5 та 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзацу другого пункту 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102, пункту 4 розділу ІІІ Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом МВС та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 № 64/261/5, підпунктів 1, 2, 8, 9 пункту 3 та пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 № 357, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1, 4, та 11 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 16.08.2021 № 1784, підпунктів 1, 2, 4, 5 та 10 пункту 4 Порядку дій нарядів (екіпажів) УПП у місті Києві ДПП, залучених до реагування на заяви і повідомлення про правопорушення або події отримані від диспетчера (оперативного чергового) та окремих умов несення служби особовим складом УПП у місті Києві ДПП, затвердженого наказом УПП у місті Києві ДПП від 26.07.2024 № 333, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту. 
Щодо порушення позивачем антикорупційного законодавства, відповідач вказує на те, що Дисциплінарний статут повністю узгоджується із законодавством про корупцію. Розділ шостий Закону України «Про корупцію», статті 37-44, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, визначає правила етичної поведінки. Діяння посадової особи, яке не містить прямої вигоди, але порушує встановлені антикорупційним законом обмеження чи заборони такі як недотримання правил етичної поведінки кваліфікується як правопорушення, пов`язане з корупцією. Закон України «Про запобігання корупції» передбачає, що за вчинення корупційних або пов`язаних з ними правопорушень винні особи притягуються до відповідальності кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної. Невиконання антикорупційних вимог, у тому числі етичних норм статті 38 Закону є самостійною підставою для юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарної санкції, навіть якщо немає складу злочину чи адмінправопорушення. Поліцейський, звільнений за аморальну чи недоброчесну поведінку (порушення службової етики), фактично притягається до відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, оскільки не дотримався вимог Закону «Про запобігання корупції» (статті 37-38 та ін.). Відтак, на підставі ст.38, ч.1 ст.65 Закону України "Про запобігання корупції" та положень Дисциплінарного статуту, правомірно застосовується дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Інформація про таку особу підлягає обов`язковому направленню до НАЗК і внесенню до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що узгоджується як з нормами закону, так і з усталеною практикою НАЗК та судів. 
Зазначив, що про службове розслідування позивача було належним чином повідомлено, відібрано у нього пояснення. Позивачеві було забезпечено право на ознайомлення із матеріалами службового розслідування, висновком, таким правом він не скористався. Запити щодо ознайомлення із висновком службового розслідування не надходили. 
Відповідач вказує на відсутність порушень процедури службового розслідування та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Наказом в№1466 від 21.04.2025 було призначено службове розслідування, утворено дисциплінарну комісію та відсторонено позивача від виконання службових обов`язків. На період його відсторонення, позивача призначено було до відділу чергової частини управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції. Наказом №1623 від 05.05.2025 термін проведення службового розслідування продовжено на 15 днів та 19.05.2025 затверджено висновок. Наказом №1709 від 19.05.2025 позивача допущено до виконання службових обов`язків.17.06.2025 наказом №381 застосовано дисциплінарне стягнення та наказом №1127 о/с від 08.07.2025 звільнено зі служби в поліції. Вказуючи на ст.ст. 21, 26 Дисциплінарного статуту відмітив, що до строку службового розслідування не зараховується перебування поліцейського на лікарняному та днем виявлення дисциплінарного проступку є день затвердження висновку про проведення службового розслідування. Застосовуючи ст. 22 Дисциплінарного статуту, оскільки позивач перебував на лікарняному, після його прибуття за місцем несення служби 08.07.2025, останнього було відповідним наказом звільнено.
Вважає застосованим обґрунтовано та підставно вид дисциплінарного стягнення, підтвердження матеріалами службового розслідування вчинення позивачем дисциплінарного проступку та відсутності підстав для скасування спірних наказів.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 04 вересня 2025 року об 11:30 год.
11.08.2025 до суду надійшов відзив від відповідача із додатковими доказами.
03.09.2025 позивачем подано відповідь на відзив.
04.09.2025, в судовому засіданні, за участі представника позивача Омельченко Д.В., представника відповідача Кубрак О.І., з`ясувавши думки учасників по справі, судом ухвалено задовольнити клопотання представника позивача про витребування доказів, у зв`язку із чим оголосити в судовому засіданні перерву. Про дату та час слухання справи повідомити сторін додатково.
Ухвалою суду від 04.09.2025 витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Мельниченко Анни Володимирівни (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, буд. 9) належним чином завірену копію постанови про закінчення виконавчого провадження № 77633376 від 26 березня 2025; належним чином завірену копію постанови про розшук транспортного засобу Volkswagen Golf з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 . 
Наступне судове засідання призначено на 06 жовтня 2025 року о 10:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
22.09.2025 позивачем подано пояснення із додатковими доказами.
06.10.2025, в судовому засіданні, за участі представника відповідача Кубрак О.І., у зв`язку із неявкою представника позивача, суд на місці ухвалив відкласти судове засідання на іншу дату та час.
Наступне судове засідання призначено на 12 листопада 2025 року об 11:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
08.10.2025 до суду надійшли від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Мельниченко Анни Володимирівни витребувані ухвалою суду від 04.09.2025 документи.
12.11.2025, в судовому засіданні, за участі представника відповідача Кубрак О.І., у зв`язку із неявкою представника позивача, суд на місці ухвалив відкласти судове засідання на іншу дату та час.
Наступне судове засідання призначено на 02 грудня 2025 року о 10:00 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
02.12.2025 представник сторін подали до суду клопотання з проханням закрити підготовче провадження в порядку письмового провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
02.12.2025, ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19 січня 2026 року о 11:30 год.
19.01.2026, в судовому засіданні, за участі представника позивача Омельченко Д.В., представника відповідача Кубрак О.І., у зв`язку із необхідністю представником відповідача подати до суду додаткові докази щодо обставин застосування законодавства про корупцію, суд, порадившись на місці ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву. Про дату та час слухання справи повідомити сторін додатково.
Наступне судове засідання призначено на 23 лютого 2026 року о 10:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
11.02.2026 представником відповідача подано додаткові пояснення та докази.
23.02.2026, в судовому засіданні, за участі представника відповідача Кубрак О.І., у зв`язку із неявкою представника позивача, суд на місці ухвалив відкласти судове засідання на іншу дату та час.
Наступне судове засідання призначено на 11 березня 2026 року о 12:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.
20.02.2026 позивачем подано заперечення на пояснення представника відповідача.
03.03.2026 представником відповідача подано заперечення на розподіл витрат.
04.03.2026 представником відповідача подано заперечення на заперечення позивача.
11.03.2026, в судовому засіданні, за участі представника позивача Омельченко Д.В., представника відповідача Кубрак О.І., встановивши позиції сторін, дослідивши надані сторонами докази, за відсутності заперечень учасників процесу, судом на місці ухвалено про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Встановлені судом обставини
ОСОБА_1 працював в Національній поліції з 2017 року, на посаді інспектора взводу №2 роти №7 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції з серпня 2021 року.
До відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у місті Києві ДПП за вхідним від 21.04.2025 № 3294вн/41/11/18/01-2025 надійшов рапорт капітана поліції ОСОБА_10., що в ході проведення моніторингу службової діяльності особового складу УПП у місті Києві ДПП виявлено подію з ознаками неналежного дотримання службової дисципліни окремими працівниками УПП у місті Києві ДПП. 21.04.2025 п 00.10 біля будинку № 1 по вул. В`ячеслава Чорновола, м. Київ, АЗС «ANP», наряд «Рубін-1009» в складі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 зупинив транспортний засіб Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом руху містом у період дії комендантської години. В даному автомобілі перебувала пасажир ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стала свідком подій. Перевіривши зупинений транспортний засіб через інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - система ІПНП) поліцейські встановили, що транспортний засіб Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 перебуває в розшуку приватним виконавцем Одеської області, постанова про розшук майна боржника від 02.04.2025 № 28220897932, ВП від 25.03.2025 № 77633376. Після нетривалого спілкування наряд «Рубін-1009» продовжили патрулювання. При цьому патрульними поліцейськими не вжито жодних заходів, щодо повідомлення ініціатора розшуку чи затримання даного автомобіля. Крім того факт зупинки та спілкування інспекторами не фіксувався на службові портативні відеореєстратори. В подальшому ОСОБА_5 за номером екстреної служби 102 звернувся з повідомленням, що вищезгадані інспектори, з метою не затримання його автомобіля, вимагали та отримали грошові кошти у розмірі 300 (трьохсот) доларів США. За даним повідомленням було проведено особисту зустріч із заявником, в ході якої останнім було написано заяву з даного приводу. Свідок даної події ОСОБА_6 підтвердила твердження заявника та надала письмове пояснення. Дослідивши відеозаписи з службових портативних відеореєстраторів інспекторів наряду «Рубін-1009» встановлено, що в супереч вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, поліцейськими не здійснено фото-відеофіксацію події щодо факту зупинки транспортного засобу та спілкування із учасниками події. Зазначені дії унеможливлюють об`єктивне встановлення всіх обставин даної події. Капітаном поліції ОСОБА_10 зазначено, що інспектори мали технічну можливість відеофіксації, оскільки дещо пізніше, 21.04.2025 п 01.42 старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , проводив відеофіксацію та заряд камери складав 38%.
Зокрема, у своїй заяві (зареєстрована 21.04.2025 за № Т-2756), ОСОБА_5 повідомив про випадок неправомірної вигоди з боку працівників поліції. А саме, 21.04.2025 приблизно о 00.05 біля трамвайної колії по вул. В`ячеслава Чорновола у місті Києві під час керування транспортним засобом Volkswagen Golf за н.з. НОМЕР_1 , його зупинили працівники поліції. В момент зупинки портативні відеореєстратори у поліцейських були відсутні. Поліцейські відібрали у нього посвідчення водія та ознайомились з його паспортом. У подальшому поліцейські повідомили, що транспортний засіб Volkswagen Golf за н.з. НОМЕР_1 перебуває в розшуку. Поліцейські почали натякати, що можуть вирішити питання без складання протоколу при цьому ОСОБА_8 дали зрозуміти, що у випадку відмови можуть бути серйозні наслідки і так буде краще. Не маючи досвіду і перебуваючи у стані стресу та не розуміючи своїх прав, ОСОБА_5 передав 100 (сто) доларів США готівкою. Поліцейські пояснили, що цього недостатньо та змусили показати свої особисті рахунки. Зайшовши на крипто-гаманець «Binance» поліцейський побачив його заощадження та збільшив до 300 (трьохсот) доларів США, 200 з яких ОСОБА_5 надіслав на його адресу TRC20. Сівши за кермо транспортного засобу ОСОБА_5 зрозумів, що став жертвою корупційних дій. В ході переказу поліцейський самостійно передав ОСОБА_8 власний телефон, щоб останній перерахував кошти, перед цим поліцейський здійснив дзвінок де отримав згоду на цю транзакцію. Уточнив, що пропозиція отримання неправомірної вигоди була від поліцейського з жетоном 14499.
У своєму поясненні від 21.04.2025 ОСОБА_6 , пояснила, що 21.04.2025 орієнтовно о 00.05 стала свідком корупційних дій здійснених поліцейськими. Поліцейський був високого зросту з бородою та номером на бронежилеті 14499, відеофіксація поліцейськими не здійснювалась. Після перегляду документів водія попросили залишити транспортний засіб, а ОСОБА_6 відкрила вікно та частково чула розмову. На водія транспортного засобу Volkswagen Golf з н.з. НОМЕР_1 працівники поліції здійснювали психологічний тиск, запевняючи, що єдиний варіант це «вирішити питання на місці». На повідомлення ОСОБА_9 , що у нього є лише 100 $, поліцейський сказав, що «це красиво не ділиться на двох». Участь в розмові безпосередньо брав поліцейський під номером 14499. Дана подія відбувалась у місті Києві, вул. В`ячеслава Чорновола. Після розмови ОСОБА_5 повернувся у стані афекту та сильного стресу, вони вирушили додому і одразу зателефонували на номер 102. Усвідомивши цю ситуацію, ОСОБА_6 зрозуміла, що стала свідком корупційних дій.
Наказом Департаменту патрульної поліції №1466 від 21.04.2025 призначено службове розслідування, з утворенням складу дисциплінарної комісії.
Зазначеним наказом також відсторонено від виконання службових обов`язків поліцейського взводу № 2 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
Наказом Департаменту патрульної поліції №1623 від 05.05.2025 термін проведення службового розслідування продовжено на 15 днів.
Службове розслідування проводилось у формі письмового провадження.
Дисциплінарною комісією в ході службового розслідування встановлено обставини викладені в рапорті капітана поліції ОСОБА_10 від 21.04.2025, долучені пояснення гром. ОСОБА_5 та свідка подій ОСОБА_3 , первинні пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_11 , скірншоти перерахунку крипто валюти.
Встановлено, що відповідно до інформації, наданої відділом зв`язку та телекомунікацій УПП у місті Києві ДПП 20.04.2025, заступаючи в нічну зміну з 19.00 20.04.2025 до 07.00 21.04.2025, старший лейтенант поліції ОСОБА_12 отримав портативний відеореєстратор № 472702, старший лейтенант поліції ОСОБА_7 №№ 472085, 472111.
Відповідно до лог-файлів портативний відеореєстратор № 472702 отримано з док-станції 20.04.2025 о 18.40, у період часу з 23.18 20.04.2025 по 01.42 21.04.2025 відеозаписи відсутні. Зазначений пристрій містить запис про: «попередній запис завершено, заряд батареї низький, батарею вимкнено» та цей запис зафіксовано тільки 21.04.2025 о 03.02. У період часу з 23.18 20.04.2025 по 01.42 21.04.2025 не здійснено відеозйомки під час виконання поліцейськ службових обов`язків, хоча отримано портативний відеореєстратор старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 перебували у технічно справному стані, що надає можливість здійснювати відеозаписи. 
Згідно відомостей, які містяться в підсистемі «Гарпун розшук ТЗ та НЗ» системи ІПНП, за постановою про розшук майна боржника від 02.04.2025 № 28220897932 у виконавчому провадженні від 25.03.2025 № 77633376, транспортний засіб Volkswagen Golf н.з. НОМЕР_3 перебуває в розшуку за приватним виконавцем Одеської області. Відповідно до звіту перевірок за системою ІПНП під логіном старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 21.05.2025 о 00.16 здійснено запит на перевірку транспортного засобу Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_1 за наявними базами даних. Таким чином, за фактом перевірки транспортного засобу Volkswagen Golf, н.3. НОМЕР_1 через систему ІПНП, наряду «Рубін-1009» стала відома інформація про перебування зазначеного транспортного засобу у розшуку з детальним урахуванням підстав цього розшуку. Також встановлено, що у системі ІПНП відсутні запити наряду «Рубін-1009» щодо перевірки осіб, що перебували у зупиненому транспортному засобі. Таким чином перевірку осіб, що перебували у транспортному засобі, що знаходиться у розшуку та переміщується містом у період дії комендантської години поліцейськими не здійснювалась. У системі ІПНП також не встановлено інформації щодо перевірки відповідної інформації нарядом «Рубін-1009», натомість міститься інформація щодо «ДТП без травмованих» зареєстроване в журналі НОМЕР_4 від 21.04.2025. За відомостями в системі від 20.04.2025 о 23.:58 наряд поліції «Рубін-1009» прибув на місце події, інспектором ОСОБА_11 21.04.2025 о 00:33 подано електронний рапорт про те, що заявник щодо ДТП перехожий, власника встановити не вдалось, іншого учасника не має. Відомості про речі, проведені дії, фотозображення відсутні, поліцейськими не вжито заходів щодо встановлення обставин повідомлення ДТП, не здійснено перевірку інформації, не опитано заявника.
Під час службового розслідування ОСОБА_14 на телефонний номер НОМЕР_5 було надіслано запрошення прибути для надання пояснень 30.04.2025 о 10:00 до УПП у місті Києві за адресою м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9 каб 206, яке також надіслано на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 
ОСОБА_12 повідомив про перебування на лікуванні - медичний висновок № 1111-МК7С-Т7РА-А64М від 06.05.2025 у період з 06.05.2025 по 18.05.2025, виданий КНП «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького» за фактом захворювання або травми загального характеру, вказав, що письмові пояснення надішле поштою.
В ході службового розслідування відібрані пояснення від інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1, який пояснив, що перебуваючи на нічній зміні з 20.04.2025 по 21.04.2025 в складі наряду «Рубін-1009» разом із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 близько 00.00 на службовий планшет отримали виклик «ДТП без потерпілих». Зв`язавшись із заявником, останній повідомив, що став свідком події та що вказаного транспортного засобу на місці не має. Заявнику роз`яснені подальші дії. Під час цього на вул. Чорновола був помічений транспортний засіб Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_1 водій якого порушував комендантську годину. Після зупинки та спілкування з водієм виявлено зазначений транспортний засіб перебуває в розшуку «ДВС», зазначену інформацію повідомлено водію, який сказав що це автомобіль друга, а виконавчі провадження закриті. Водію було наголошено, що пересування під час комендантської години заборонено, на що той почав сперечатися та сказав, що йому треба купити води на заправці, після чого невдоволений водій розвернувся та з нецензурними висловленнями поїхав в сторону місця мешкання. Під час спілкування поверхневих огляд речей не проводився, спілкування з водієм тривало не більше п`яти хвилин, ніяких протиправних дій з його сторони та зі сторони напарника не проводилось. Відеофіксація на портативний відеореєстратор не проводилась у зв`язку з тим що він розрядився. Подальші дії водія можуть бути на грунті неприязні та особистої образи через обмеження в пересуванні в комендантську годину. 
У своїх поясненнях старший інспектор ОСОБА_11., який патрулював із інспектором ОСОБА_1 . ОСОБА_11. вказав, що 21.04.2025 під час патрулювання та, зокрема зупинки транспортного засобу Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_1 , перебував за кермом службового авто. При перевірці було встановлено, що транспортний засіб перебуває у розшуку ВДВС м. Одеса. Оскільки було з`ясовано, що за кермом не власник авто, водію було вказано щоб власник прибув до ВДВС, та оскільки події відбувались під час комендантської години, водію наголошено про неможливість руху в такий час. Водій розвернувся та поїхав у відповідному напрямку. ОСОБА_15 , зазначив, що не увімкнув відеореєстратор мабуть через втому, розуміє свою помилку. Про вимагання коштів йому нічого не відомо. ОСОБА_15 далі вказав, що із напарником в подальшому відпрацьовували повідомлення про ДТП. За наслідками відпрацювання, оскільки не було необхідності поліцейським прибути на місце ДТП, відеозаписи з портативних відеорегістраторів відсутні.
В ході розслідування відібрані пояснення від командир взводу № 1 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП капітан поліції ОСОБА_16 , заступника командира роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП капітан поліції ОСОБА_17 , щодо обставин роботи наряду «Рубін-1009» з 20.04.2025 по 21.04.2025, та зазначили про відпрацьовували 20.04.2025 виклик щодо пропозиції одержання неправомірної вигоди, заявленого від ОСОБА_9 , виїхали за встановленим місцем перебування заявника та свідка ОСОБА_3 та відібрали відповідні пояснення щодо дій поліцейського ОСОБА_13 та ОСОБА_18 того дня.
Службовим розслідуванням встановлено факт грубого порушення службової дисципліни, зокрема, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_19 , а також старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 , які 21.04.2025 перебуваючи у складі наряду «Рубін-1009» нехтуючи своїми службовими обов`язками, в супереч вимог розділу ІХ Інструкції 357 не здійснили належного реагування на повідомлення, що надійшло за номером екстреної служби 102 (ЄО від 21.04.2025 № 29236, УПП у місті Києві ДПП), натомість перебуваючи під час виконання завдання «ДТП без травмованих» здійснили зупинку транспортного засобу Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , встановили факт перебування транспортного засобу у розшуку за постановою про розшук майна боржника від 02.04.2025 № 28220897932, не здійснили відповідну доповідь, не застосували превентивних заходів передбачених статтями 32-34 Закону, які необхідні для виконання поліцейських повноважень, а також не забезпечили виконання частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», що визначає обов`язковість виконання поліцією постанови про розшук, а саме затримання транспортного засобу у передбачений в Порядку 1102 спосіб та не інформували приватного виконавця про виявлення транспортного засобу боржника. Здійснюючи зазначені дії старший лейтенант поліції ОСОБА_12 та старший лейтенант поліції ОСОБА_7 в супереч вимог своїх посадових інструкцій та Інструкції 1026 не здійснювали безперервної фото-відеофіксації під час виконання службових обов`язків, що у сукупності наявних матеріалів призвело до відсутності можливості під час службового розслідування спростувати або підтвердити інформацію викладену у заяві ОСОБА_9 та письмовому поясненні ОСОБА_21 .
Причинами та умовами, що призвели до вчинення зокрема ОСОБА_19 виключно навмисного та свідомого дисциплінарного проступку дисциплінарна комісія вважає низькі морально-ділові якості, особисту недисциплінованість, нехтування присягою працівника поліції та своїми службовими обов`язками.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 , дисциплінарною комісією не встановлено.
Комісією також враховано, що проходячи службу в УПП у місті Києві ДПП до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 з 2019 року застосовано одинадцять дисциплінарних стягнень різних видів, не зважаючи на що поліцейський продовжує вчиняти дисциплінарні проступки, що свідчить про низькі морально-ділові якості, несумлінне ставлення до служби та небажання підтримувати особистий рівень професійної підготовки.
Комісія під час службового розслідування дійшла до висновку, що дисциплінарний проступок, вчинений старшим лейтенантом поліції ОСОБА_19 дискредитують честь держави, підривають авторитет Національної поліції України та є несумісними із подальшим проходженням ним служби в Національній поліції України.
Комісія враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
19.05.2025 начальником Департаменту патрульної поліції полковником поліції ОСОБА_22 затверджено висновок службового розслідування.
Наказом Департаменту патрульної поліції №1709 від 19.05.2021 ОСОБА_1 допущено до виконання службових обов`язків.
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №381 від 17.06.2025 про застосування до працівників УПП у місті Києві ДПП дисциплінарних стягнень щодо старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0014499), інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 (3 обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 3, 5 та 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзацу другого пункту 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102, пункту 4 розділу ІІІ Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом МВС та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 № 64/261/5, підпунктів 1, 2, 8, 9 пункту 3 та пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 № 357, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1, 4, та 11 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 16.08.2021 № 1784, підпунктів 1, 2, 4, 5 та 10 пункту 4 Порядку дій нарядів (екіпажів) УПП у місті Києві ДПП, залучених до реагування на заяви і повідомлення про правопорушення або події отримані від диспетчера (оперативного чергового) та окремих умов несення служби особовим складом УПП у місті Києві ДПП, затвердженого наказом УПП у місті Києві ДПП від 26.07.2024 № 333, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту.
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 08.07.2025 №1127 о/с, відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0014499), інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві, з 08 липня 2025 року.
Підстава: наказ Департаменту патрульної поліції від 17.06.2025 №381.
Не погоджуючись із вказаними наказами №381 від 17 червня 2025 року в частині застосування дисциплінарного стягнення, № 1127 о/с від 08 липня 2025 року про звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся до суду із позовом за захистом порушених прав та інтересів.
Відповідно, предметом спору у справі є накази Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №381 від 17 червня 2025 року та № 1127 о/с від 08 липня 2025 року, які підлягають перевірці судом на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначені в ч. 3 даної статті кодексу.

Застосовані судом норми права та висновки суду
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зокрема, в силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.
«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Пунктами 1 та 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Стаття 12 Закону №580-VIII передбачає забезпечення поліцією безперервного та цілодобового виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського
Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно частини першої статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові.
Аналіз тексту Присяги поліцейського є підставою для висновку, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово- дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. 
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: 
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
Відповідно, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.
Згідно пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, серед іншого:
неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 
професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;
поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;
неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;
виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі;
поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;
контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;
дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;
зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Правила етичної поведінки поліцейських поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Відповідно, чинне законодавство встановлює підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку, та у свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, що узгоджується із правовою позицією аналогічного змісту викладеної в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 10.06.2021 у справі №420/241/20, від 27.04.2021 у справі № 160/6819/19, від 05.03.2020 у справі № 160/4878/19 та інших.
Також слід зазначити, що відповідно до постанов Верховного Суду від 29.09.2015 (справа № 21-1288а15) від 20.10.2015 (справа № 21-2103а15) від 22.09.2022 (справі № 420/4977/20) визначено, що в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу Національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників Національної поліції та власне Національна поліція, пов`язані, насамперед із низкою моральних вимог, як пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Проходження служби в поліції, зважаючи на специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Частинами першою, другою статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За змістом частини першої-третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
У висновку, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, в тому числі звільнення посади.
За змістом статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (пункт 1).
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (пункт 2).
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (пункт 3).
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (пункт 4).
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (пункт 6).
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (пункт 10).
За статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій (пункт 1).
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою (пункт 2). 
За статтею 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.
За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.
Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.
Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.
Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.
Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» (далі - Порядок №893), службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пунктів 1-3 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
У разі перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці, що підтверджено документально (далі - відсутність на службі за вагомих обставин), час відсутності його на службі не зараховується до строку проведення службового розслідування, про що видається наказ про відсутність на службі за вагомих обставин за підписом особи, яка призначила службове розслідування.
Службове розслідування має встановити (пункт 4 розділу V): наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Письмова скарга на дії осіб, які проводять службове розслідування, подається поліцейським, стосовно якого його призначено, уповноваженому керівнику. У разі визнання такої скарги обґрунтованою уповноважений керівник у межах строку, встановленого законодавством України, може прийняти рішення про виключення особи, дії якої було оскаржено, зі складу дисциплінарної комісії, а також про призначення відносно неї (у разі виявлення ознак дисциплінарного проступку) службового розслідування (пункт 6 розділу V).
Згідно пункту 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.
Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі (пункт 14 розділу V Порядку 893).
Згідно пунктів 1 та 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. 
Згідно статті 26 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.
До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.
У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.
Згідно пункту 9 розділу VI Порядку №893 висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.
Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.
Згідно пункту 1 розділу VII Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Протягом 10 днів з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його пом`якшити, застосувати суворіше дисциплінарне стягнення або звільнити поліцейського від дисциплінарної відповідальності, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини.
Виходячи із аналізу чинного законодавства, суд зазначає, що службове розслідування згідно положень Порядку №893 призначається наказом керівника за наявності зокрема встановлення причин та обставин вчиненого дисциплінарного проступку службовою особою, за відповідно поданим рапортом. Поліцейський відносно якого проводиться службове розслідування має бути належним чином повідомлений про його призначення та проведення в запрошенні для надання пояснень, оскільки законодавство відповідно також закріплює право поліцейського бути присутнім в ході службового розслідування, надавати пояснення чи відмовитись від їх надання, надавати письмові документи, докази, користуватись правовою допомогою. Службове розслідування може проводитись у письмовому провадженні, із дотриманням відповідних прав особи поліцейського щодо якого воно проводиться. Всі події, які відбуваються в ході службового розслідування та всі матеріали і докази, які досліджувались мають бути відображені у висновку службового розслідування, на підставі яких, дисциплінарна комісія робить свої висновки та викладає свою позицію.
Законодавство також передбачає, що поліцейський може подавати скарги на дії дисциплінарної комісії вчинені в ході проведення службового розслідування, які підлягають розгляду та вирішенню уповноваженим на розгляд скарги керівником.
Суд вважає необхідним також зазначити, що наказ про застосування дисциплінарного стягнення та наказ про реалізацію останнього, мають відповідати вимогам до них згідно чинного законодавства.
Суд зауважує, що пропозиція дисциплінарної комісії може братись до уваги суб`єктом уповноваженого на вирішення питання про застосування виду стягнення щодо поліцейського, а може й не враховуватись, оскільки суб`єкт застосування може встановити факт відсутності доказів вчиненого поліцейським дисциплінарного проступку, відсутність підстав для застосування дисциплінарного стягнення, чи прийняти рішення про накладення іншого виду стягнення, ніж той, що вказаний комісією. 
Суд зазначає, що дисциплінарна комісія у своїх висновках має зазначити а суб`єкт застосування врахувати характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, відповідно, комісія вносить свою пропозицію щодо застосування відповідного виду дисциплінарного стягнення, а суб`єкт застосування визначити вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видати письмовий наказ про його застосування. 
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 07.11.2019 по справі №826/1670/18, сам по собі висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.
Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в даному випадку, щодо накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.
З наведеного вбачається, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.
Згідно пунктом 3 статті 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських.
За статтею 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Відповідно до пунктів 1-3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.
Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Право на оскарження поліцейським наказу про застосування дисциплінарного стягнення визначено законодавством (стаття 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункт 4 розділу VII Порядку №893).
Відповідно, однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини першої статті 77 Закону).
Суд зазначає, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним саме дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни. Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, сумлінно виконувати покладені службові обв`язки, не вчиняти дії які порушують права та інтереси інших осіб, вчиняти усі необхідні дії для фіксування/реєстрації встановленого вчиненого кримінального чи адміністративного проступку. Тобто, поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції. Також, слід зазначити, що у відповідності до складеної присяги та відповідно до діючого законодавства дії поліцейського мають сприяти підтримці авторитету та довіри до органів поліції. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.06.2021 у справі №815/2705/16, у постанові від 22.09.2022 у справі №420/4977/20.
Згідно правових висновків Верховного Суду сформовані у постанові від 26.01.2026 у справі №260/271/24, в яких наголошено, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22, від 30.09.2024 у справі № 600/5128/23-а.
Суд враховує, що позивач вказує про неналежне проведення службового розслідування, не ознайомлення його із матеріалами службового розслідування, порушення строків проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності.
В свою чергу, згідно наданих суду матеріалів, судом не встановлено подання позивачем скарг чи заяв щодо підстав та порядку проведення службового розслідування, порушення його прав на ознайомлення із матеріалами службового розслідування, висновком службового розслідування.
Також, суд враховує, що позивач не оскаржує визначення складу дисциплінарної комісії, відібрання від нього пояснень. 
В ході розгляду справи, судом не встановлено протиправності призначення службового розслідування та продовження строку проведення розслідування наказами від 21.04.2025 №1466 та від 05.05.2025 №1623.
Строки проведення службового розслідування визначені статтею 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України а саме протягом 15 календарних днів з дня його призначення відповідним наказом. Та, службове розслідування може бути продовжено на строк не більше 15 календарних днів, відповідним наказом. До строку проведення службового розслідування не зараховується час перебування поліцейського зокрема на стаціонарному лікуванні.
Як вбачається зі встановленого судом, наказами Департаменту патрульної поліції №1466 від 21.04.2025 було призначено службове розслідування, №1623 від 05.05.2025 продовжено на 15 календарних днів проведення службового розслідування та 19.05.2025 затверджено висновок службового розслідування. Відтак, суд зазначає про дотримання відповідачем визначених строків у календарних днях для провадження службового розслідування, які дотримані також під час продовження таких строків та затвердження висновку, не вбачає порушень відповідачем строків проведення службового розслідування, таких обставин судом не встановлено, протилежного позивачем належними доказами не доведено.
Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд враховує означені вище положення статті 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, згідно якої дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення. У разі проведення службового розслідування днем виявлення дисциплінарного проступку є день затвердження висновку службового розслідування.
За зазначеною вище судом статтею 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського зокрема на лікарняному.
За даною справою, висновок службового розслідування затверджено 19.05.2025, враховано період перебування поліцейського на стаціонарному лікуванні з 23.04.2025 по 05.07.2025, обставини які не заперечується сторонами, позивачем надані відомості про тимчасову непрацездатність, відповідно, суд вважає застосоване дисциплінарне стягнення вигляді звільнення наказом від 08.07.2025 №1127 о/с в межах заданих строків. Протилежного позивачем належними доказами суду не доведено.
Суд враховує у справі відсутність пояснень позивача по суті основних встановлених порушень дисциплінарною комісією в ході проведеного службового розслідування щодо не здіснення відеозйомки через відеореєстратори, не фіксування встановлених обставин затримання авто, яке перебувало у розшуку, не фіксування належним чином та засобам обставини «ДТП без тілесних». Позивач не надав по суті встановлених порушень жодних пояснень, не спростовував зафіксовані порушення, не надавав доказів на їх спростування. 
Відповідно до пунктів 3, 5 та 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція, відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно підпунктів 1 пункту 2.1 розділу ІІ, підпунктів 1, 6, 7, 10, 13 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 16.08.2021 № 1784 (далі - Посадова інструкція), поліцейський патрульної поліції відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження. Поліцейський патрульної поліції під час несення служби зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського; поважати і дотримуватись прав та свобод людини і громадянина, обмежувати їх лише в спосіб та у випадках, що встановлені законом; під час спілкування з громадянами дотримуватися правил поведінки та професійної етики; професійно виконувати свої службові обов`язки і накази керівництва, постійно і наполегливо самовдосконалюватись, підвищувати рівень довіри суспільства до поліції; виконувати інші обов`язки поліцейського відповідно до законодавства, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України та організаційно-розпорядчих документів Національної поліції України.
Згідно підпунктів 1, 4, та 11 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції інспектор під час несення служби зобов`язаний: неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативна правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського; постійно утримувати в належному стані спеціальні засоби захисту, елементи екіпірування, транспортні засоби та їх обладнання, технічні засоби та технічні прилади, які використовуються для фіксації правопорушень, засоби зв`язку, медичне устаткування для надання першої медичної допомоги; у разі отримання інформації про можливе вчинення корупційного чи дисциплінарного правопорушення негайно інформувати безпосереднього керівника та (або) службу моніторингу патрульної поліції і вжити заходів щодо запобігання та припинення такого правопорушення.
Згідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією, тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Абзацом другим пункту 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102 (далі - Порядок 1102) визначено, що тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного у розшук відповідно до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до абзацу першого пункту 2-1 Порядку 1102, за наявності правових підстав, передбачених пунктом 2 цього Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.
Пунктом 1 Порядку 1102 визначено, що цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених поліцейські), зберігання таких підрозділів Національної поліції (далі транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення.
Згідно пункту 4 розділу ІІІ Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом МВС та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 № 64/261/5, про виявлення та затримання транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук, поліцейський інформує державного, приватного виконавця шляхом надсилання повідомлення через ІПНП до АСВП.
Відповідно до підпунктів 1, 2, 8 та 9 пункту 3 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 № 357 (далі - Інструкція 357), працівникам, що перебувають у складі наряду патрульної поліції, ГРПП, УПО, іншого наряду поліції, залученого до системи оперативного реагування, у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) завдання правопорушення або подію, які віднесені до категорії «Гама», необхідно: про здійснення реагування негайно виїхати на місце події (інше визначене диспетчером або оперативним черговим ГУНП місце); за наявності планшетного пристрою проставити з системі ІПНП відповідні відмітки про прийняття виклику, прибуття на місце події, закінчення виконання завдання, обставини правопорушення та результати реагування. Такі відмітки проставляються невідкладно після прийняття виклику, прибуття на місце події та після закінчення виконання завдання; у разі реагування на правопорушення або подію, які не містять ознак кримінального правопорушення, невідкладно забезпечити збирання необхідних матеріалів перевірки; якщо заяви і повідомлення про правопорушення або події не потребують додаткової перевірки, за наявності планшетного пристрою поліцейський повинен увести до системи ІПНП відомості про обставини події і ужиті заходи та зазначити, що звернення розглянуто на місці або відомості про подію не підтвердилися.
Пунктом 8 Інструкції 357 визначено, що за результатами виконання завдання старший наряду поліції повинен невідкладно оформити результати реагування на правопорушення або подію в системі ІПНП, унісши до електронного рапорту корисну інформацію щодо осіб, речей, виконаних дій також фотозображення, що можуть сприяти в установленні осіб, які їх учини та/або вирішені інших службових завдань.
Відповідно пункту 5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 (далі - Інструкція 1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви приймання їжі тощо).
Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу І інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 11.01.2019 пристрій, № 28/32999, (далі - Інструкція №1026) портативний відеореєстратор призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.
Згідно з пункту 1 розділу II Інструкції №1026 наказом керівника органу, підрозділу поліції призначається відповідальна особа з числа працівників органу, підрозділу поліці (далі - відповідальна особа), на яку покладається відповідальність за: 1) зберігання, видачу та приймання портативних відеореєстраторів; 2) зберігання, видачу та приймання карт пам`яті; 3) зміну дати та часу на портативних відеореєстраторах; 4) облік, зберігання та видачу інформації, отриманої з портативних відеореєстраторів; 5) належне ведення відповідної документації.
Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції №1026 передбачено, що портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватною становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Згідно з підпунктом 6 розділу ІІ Інструкції №1026 під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції. Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі.
Відповідальна особа забезпечує безперебійне заряджання відеореєстратора впродовж 4 годин та експорт інформації під час під`єднання до док-портативного станції в автоматичному режимі або в інший спосіб, визначений виробником такого відеореєстратора (пункт 8 розділу ІІ Інструкції №1026).
Підпунктом 2 пункту 1 розділу VII Інструкції №1026 установлено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.
Відповідно до пункту 2 розділу VII Інструкції 1026, поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.
Підпунктами 1, 2, 4, 5 та 10 пункту 4 Порядку дій нарядів (екіпажів) УПП у місті Києві ДПП, залучених до реагування на заяви і повідомлення про правопорушення або події отримані від диспетчера (оперативного чергового) та окремих умов несення служби особовим складом УПП у місті Києві ДПП, затвердженого наказом УПП у місті Києві ДПП від 26.07.2024 № 333 визначено, що працівникам поліції, що перебувають у складі наряду (екіпажу) УПП у місті Києві ДПП, залученого згідно розстановки (дислокації) сил та засобів до системи оперативного реагування, у разі безпосереднього (самостійного) виявлення правопорушення або іншої події, необхідно: доповісти шляхом радіозв`язку, із застосуванням спеціальних кодів про виявлення правопорушення або іншої події; в системі ПНП створити відповідне «службове завдання»; дотримуючись мір особистої безпеки, здійснити першочергові заходи щодо припинення правопорушення, за необхідності ужити заходів щодо затримання правопорушника (-ків); встановити особу правопорушника (-ків) (перевірити особу (осіб) у відповідних базах даних ІПНП, а у разі відсутності технічної можливостей через чергового чергової служби), у відповідності до вимог статті 34 Закону України «Про Національну поліцію» здійснити поверхневу перевірку правопорушника (-ків); за результатом виконання «службового завдання» поліцейський повинен оформити результати реагування на правопорушення або подію в системі ІПНП, внісши до електронного рапорту корисну інформацію щодо осіб, речей, виконаних дій переліку складених адміністративних матеріалів, номерів відеокамер на які здійснювалась відео-фіксація відпрацювання завдання.
Суд вважає доведеним та не спростованим встановлені дисциплінарною комісією порушень позивачем вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 3, 5 та 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», статті 38 Закону України «Про запобігання корупції»,абзацу другого пункту 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102, пункту 4 розділу ІІІ Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом МВС та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 № 64/261/5, підпунктів 1, 2, 8, 9 пункту 3 та пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 № 357, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, підпунктів 1, 4, та 11 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 16.08.2021 № 1784, підпунктів 1, 2, 4, 5 та 10 пункту 4 Порядку дій нарядів (екіпажів) УПП у місті Києві ДПП, залучених до реагування на заяви і повідомлення про правопорушення або події отримані від диспетчера (оперативного чергового) та окремих умов несення служби особовим складом УПП у місті Києві ДПП, затвердженого наказом УПП у місті Києві ДПП від 26.07.2024 № 333, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, у сукупності порушення Правил етичної поведінки поліцейським.
Суд враховує, що позивач наполягав на безпідставному застосуванні відповідачем в розрізі Правил етичної поведінки поліцейського норму статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», наполягаючи на не пов`язаності етики із згаданим Законом, та те, що комісією обставини вимагання неправомірної вигоди не встановлено, такі не знайшли свого підтвердження.
Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон №1700-VII) загальні вимоги до поведінки осіб, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, якими вони зобов`язані керуватися під час виконання своїх службових чи представницьких повноважень, підстави та порядок притягнення до відповідальності за порушення цих вимог встановлюються цим Законом, який є правовою основою для кодексів чи стандартів професійної етики.
Стаття 38 №1700-VII визначає, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.
У пункті 1 частини 1 статті 3 Закон №1700-VII серед суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначені у тому числі й поліцейські.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закон №1700-VII, зокрема, визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до частини першої статті 65-1 Закону №1700-VІІ, за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).
Акцентуючи увагу на тому, що Закон № 580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Відтак, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.
Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 26 листопада 2020 року у справі № 580/1415/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21 та багатьох інших.
В свою чергу в даній справі суд вважає доведеним та підтвердженим порушення позивачем статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» а саме не дотримання Правил етичної поведінки поліцейського під час затримання автомобіля, який був у розшуку ВДВС м. Одеси, не виконання поліцейським безпосередніх обов`язків закріплених вищезгаданими нормами законодавства, Інструкції, Порядку, Правил, не повідомлення, не фіксування належним чином обставини зупинення автомобіля та встановлення у розшуку останнього, вимагання та отримання неправомірної вигоди за не фіксування вказаних обставин. 
Та, суд зауважує, що вимагання та отримання неправомірної вигоди, а саме вчинення корупційного правопорушення поліцейським за встановлених комісією обставин не є підставою застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, оскільки підставою для звільнення є встановлення вчинення дисциплінарного проступку, порушення правил етики, дій, серед іншого, пов`язаних із корупцією або корупційними правопорушеннями. Позивач за даною справою притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вимагання та отримання неправомірної вимоги, що є корупційним правопорушенням є підставою для порушення відповідним уповноваженим органами питання щодо розслідування допущеного порушення. Згідно листа Департаменту патрульної поліції від 19.06.2025 №5006/41 до НАЗК надіслано наказ Департаменту патрульної поліції №381 від 17.06.2025 з інформаційною карткою до розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення за вчинення корупційних або пов`язаних із корупцією правопорушень.
Суд приходить до висновку, що комісією об`єктивно та всебічно проведено службове розслідування, судом не встановлено порушення службовим розслідуванням прав та інтересів позивача, обмеження останнього в наданні пояснень, доказів щодо відсутності вини у вчиненому проступку, користування іншими правами визначеними законом, ознайомлення із матеріалами та висновком службового розслідування, на оскарження дій членів комісії.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, позивач належними доводами та доказами не спростовував вчинення ним дисциплінарного проступку, не навів переконливих доводів на спростування обставин подій та вчинених ним дій щодо обставин подій з 20.04.2025 на 21.04.2025 пов`язані із зупинкою автомобіля який перебував у розшуку, «ДТП без тілесних» та вимагання і отримання неправомірної вимоги. 
Відтак, суд вважає, що позивач своїми діями, пов`язаними з чисельними порушеннями службової дисципліни, дискредитував звання поліцейського, вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, проігнорував вимоги означеного вище законодавства, а отже своїми діями вчинив дисциплінарний проступок, за що передбачена дисциплінарна відповідальність.
Вид застосованого дисциплінарного стягнення суд вважає пропорційним до вчиненого позивачем проступку, враховуючи обставини вчиненого поступку, його характер, наслідки та вину позивача.
Суд зауважує, що обставини, характер вчиненого проступку, вина позивача, наслідки не надає підстави керівництву застосувати більш м`який вид дисциплінарного стягнення. 
Відповідно судом, враховуючи вимоги частини другої статті 2 КАС України не встановлено протиправності спірних наказів №381 від 17 червня 2025 року та № 1127 о/с від 08 липня 2025 року, та підстав для їх скасування.
Протилежного позивачем та його представником суду не наведено та не доведено належними і достатніми доказами. 
Враховуючи висновки суду, інші заявлені вимоги як похідні судом не вирішуються.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини першої та частини другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).
Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абзац другий частини другої статті 77 КАС України).
Згідно частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Решта доводів сторін не впливають на висновки суду.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Підстави для розподілу витрат у суду відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
В задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.