07.04.2026 
Справа №721/268/26
Провадження №2-а/721/18/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Путильський районний суду Чернівецької області у складі головуючої судді Стефанко У. Д., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Фуштея М. В., за участю секретаря судового засідання Серотюк Д. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №146 від 23.02.2026 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАІІ та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. 
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 15.02.2026 ОСОБА_1 являючись військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, є порушником чинного законодавства, а саме: був поданий на розпорядження про виклик військовозобов`язаних №13106 від 24.07.2025 з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_2 ) 31.07.2025 року на 10:00 год для уточнення військово-облікових даних, що підтверджується повідомленням розпорядження №02-31/473 від 31.07.2025. Згідно Постанови КМУ №560 був належним чином оповіщений, але в строк та місце зазначені у повістці не з`явився. Про причини неприбуття у визначений у повістці строк та місце ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомив. Своїми діями порушив вимоги пп. 5 та 7 ч. 3 ст. 1, ч. 8 ст. 2. п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу", Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, додаток до порядку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Вважає постанову №146 від 23.02.2026 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 необґрунтованою та незаконною, винесеною посадовою особою з грубим порушенням норм законодавства. Зазначав, що в червні 2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 йому було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років. Під час виїзду за кордон 12 липня 2024 року його було затримано на території Республіки Польща у зв`язку з проголошенням проти нього європейського ордера на арешт 29 листопада 2022 року Окружним судом Берліну у справі номер (215 Ls) 272 4724/20 (5/21) для відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк до 2 років 6 місяців за вчинення злочинів, передбачених статтями 113, 114, 142, 223, 224 І, 303, 305а І, 315В І і ІІІ у зв?язку зі ст. 315 ІІІ і 315с І і ІІІ, 69, 69а, 69b, 21, 22, 23, 52, 53 німецького кримінального кодексу. Покарання він відбував у виправній установі Хайдерінг (Берлін) з 12.08.2024 по 12.02.2026 року. 15.02.2026 він повернувся на територію України. При перетині кордону йому ІНФОРМАЦІЯ_5 було вручено повістку №201 для явки на 10 год. 16.02.2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
15.02.2026 ввечері він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де відносно нього було складено протокол №146 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У протоколі повідомлялося, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього відбудеться о 10 год 23.02.2026 року в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаний час від з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де працівники ТЦК йому повідомили, що розгляд справи не не може відбутися через відсутність посадової особи, уповноваженої на розгляд справи, при розгляді постанови присутній не був, жодних документів йому не вручали. 09.03.2026 у відділенні Укрпошти він отримав оскаржувану постанову.
Просив скасувати постанову №146 від 23.02.2026 складену посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути із відповідача на його користь судові витрати.
24.03.2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають. Зазначав, що згідно розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_6 від 24.07.2025 року № 1/3106 був здійснений виклик військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 31.07.2025, однак у вказаний час останній не з`явився. 15.02.2026 року ОСОБА_1 був доставлений працівником поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно нього було складено протокол № 146 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Під час складання протоколу ОСОБА_1 не зазначив, що мав поважні причини для не з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_7 та не надав підтверджуючі документи. Також позивач не з`явився 23.02.2026 на розгляд справи про адміністративне правопорушення. За таких обставин вважає, що постанова №146 від 23.02.2026 року є законною та обґрунтованою, у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю. 
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, вказав, що під час поїздки до Німеччини, 12.07.2024 на кордоні із Польщею був затриманий та ув`язнений на два місяці, після чого переданий у виправну установу Хайдерінг ( ОСОБА_3 ), де з 12.08.2024 по 12.02.2026 відбував покарання. 15.02.2026 повернувся на територію України, причому у цей ж день був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_7 , де йому повідомили про необхідність з?явитися до ТЦК та СП за місцем прописки на 16.02.2026. Однак прибувши до дому у ОСОБА_2 , того ж дня, 15.02.2026 о 19 год він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де щодо нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та повідомили про необхідність з?явитися о 10 год 23.02.206 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прибувши у вказану дату та визначений час ІНФОРМАЦІЯ_2 , він зареєструвався на вході у приміщення, де його було спрямовано до певного відділу. Працівником РТЦК ОСОБА_4 , після огляду його документів та повідомлення обставин щодо причини неявки за викликом до РТЦК через відбування покарання у Німеччині з наданням підтверджуючих документів, останній повідомив, що з документами все гаразд, а оскільки керівник, який уповноважений на складання постанови про адміністративне правопорушення, відсутній, відпустив його, зазначивши, що із його документами все гаразд. Також зазначив про наявність у нього відстрочки від призову по мобілізації, як чоловіку, на утриманні якого перебуває троє дітей віком до 18 років, і така відстрочка, відповідно до діючого законодавства, повинна продовжуватися автоматично через обмін інформації із відповідними органами, зокрема ДРАЦС. 
Вважав постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 146 від 23.02.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП незаконною та просив її скасувати.
У судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, підтримав відзив на позовну заяву. У свою чергу підтвердив обставини зазначені позивачем у судовому засіданні щодо прибуття останнього 23.02.2026 о 10.00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 із наданням пояснень обставин неприбуття за викликом 31.07.2025 через перебування за кордоном. Оскільки керівника, як особи уповноваженої на складання постанови про адміністративне правопорушення, не було, а через відсутність інформації щодо тривалості відсутності такого, переглянув документи, надані ОСОБА_1 на підтвердження вищевказаних обставин, відпустив останнього. Вказав, що оскаржувану постанову винесено у відсутність позивача. Також зазначив, що оновлення даних щодо наявності відстрочки військовозобов?язаних відбувається у автоматизованому режимі і у ІНФОРМАЦІЯ_2 є доступ до реєстру ДРАЦС. Просив відмовити у задоволенні позову.
Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку.
За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 15.02.2026 о 10:00 год солдатом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за № 146 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 являючись військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військовою обліку, встановлених законодавством, порушив правила військового обліку, а саме був поданий на розпорядження про виклик військовозобов`язаних №1/3106 від 24.07.2025 з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 10.00 год 31.07.2025 для уточнення військово-облікових даних, що підтверджується відповіддю на розпорядження №02-31/473 від 31.07.2025. Не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 31.07.2025. Відповідно до постанови КМУ 1487 було направлено звернення до органів національної поліції №Е3071534. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру призовників призовників, військовозобов`язаних та резервістів є порушником військового обліку з 02.08.2025.
Відтак відповідно до пп. 34 п. 1 ст. 7 ЗУ "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" право на відстрочку не реалізував, персональні дані у визначений законодавцем строк не оновив, у зв?язку із чим порушив вимоги ч. 1,3 ст. 17 "Закону України "Про оборону", Постанову КМУ №1487 Додаток до порядку 2, ч. 3 ст.22 ЗУ " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", п.2 ч. 1 Правил №1487, абз. 3 ч. 9 ст. 29 ЗУ " Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.7-8).
23.02.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 146 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Підставою притягнення позивача до відповідальності є те, що 15.02.2026 ОСОБА_1 являючись військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, є порушником чинного законодавства, а саме: був поданий на розпорядження про виклик військовозобов`язаних №13106 від 24.07.2025 з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Путила) 31.07.2025 року на 10:00 год для уточнення військово-облікових даних, що підтверджується повідомленням розпорядження №02-31/473 від 31.07.2025
Відповідно до постанови КМУ №560 був належним чином оповіщений, але в строк та місце зазначені у повістці не з`явився. Про причини неприбуття у визначений у повістці строк та місце ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомив, у зв`язку із чим згідно Постанови КМУ №1487 було направлено звернення до органів Національної поліції №Е3071534. Своїми діями порушив вимоги пп. 5 та 7 ч. 3 ст. 1, ч. 8 ст. 2. п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу", Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022№1487, додаток до порядку 2 «правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. При складанні постанови ОСОБА_1 не було (а.с.5-6). 
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1/1293 від 19.06.2024, ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на строк до 14.06.2025 відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з підстави перебування на утриманні трьох дітей до 18 років (а.с.9)
Відповідно до постанови Окружного суду у Перемишлі Відділ ІІ кримінальний від 12.07.202. номер справи ІІ Кр 557/24, відносно ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів з 12.07.2024 по 10.09.2024 у зв`язку із проголошенням проти нього європейського ордера на арешт 29.11.2022 року Окружним судом у Берліні для доставлення для відбуття покарання у виді позбавлення волі до 2 років 6 місяців до Федеративної Республіки Німеччина за вчинення злочинів, передбачених Німецьким кримінальним кодексом (а.с.10-12).
Згідно інформації виправної установи Хайдерінг (Берлін), ОСОБА_1 в період часу з 12.08.2024 по 12.02.2026 відбував покарання у вказаній установі та 12.02.2026 року звільнений у зв`язку із закінченням покарання (а.с.15).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, доданого ІНФОРМАЦІЯ_8 до відзиву на позов, Лиховолі 13.02.2025 автоматично системою надано відстрочку до 03.05.2026 згідно п. 3 ч.1 ст. 23, як чоловіку на утриманні якого перебуває троє дітей віком до 18 років (а.с. 47).
Згідно копії закордонного паспорту ОСОБА_1 , наданого як позивачем так і представником відповідача, ОСОБА_1 15.02.2026 повернувся до України, перетнувши кордон з Республікою Польща (а.с. 18, 40).
Із Розпорядження № 1/3106 від 24.07.2025 та відповіді Путильської селищної ради на вказане розпорядження, ОСОБА_1 , як військовозобов?язаного, не вдалося оповістити через перебування останнього за кордоном (а.с. 43, 44).
Згідно копії повістки № 201 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Путила) № 4422339 про виклик ОСОБА_1 для уточнення даних на 10:00 год 31.07.2025, така не була вручена останньому (а.с.19).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII(далі - Закон № 2232-XII).
Так, згідно з частинами 1, 2 та 3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом вказаних норм, громадяни України, які перебувають на території України, знаходяться на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані шляхом: прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання; шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Частина третя статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Відповідно до пп 5 та 7 ч. 3, ч. 8 ст. 2, п.2 ч. 1 та ч. 3 ст. 37 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порушення якого ставиться у провину позивачу, зазначається, що військовий обов`язок включає: виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку, виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Відповідно до ч. 1. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року.
Відповідно до п. 28 вказаного Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.
Згідно п. 31 Порядку, повістки мають право вручати, зокрема представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - в адміністративних межах населених пунктів та територій, на які поширюється повноваження відповідних виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.
Відповідно до п. 36 Порядку, за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені: представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
За приписами частин 5, 8 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Приписами ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" визначено, що основними засадами ведення Реєстру є, крім іншого, обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Судом установлено, що підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є те, що 15.02.2026 ОСОБА_1 являючись військовозобов`язаним громадянином України, всупереч вимогам правил військового обліку, був поданий на розпорядження про виклик військовозобов`язаних №13106 від 24.07.2025 з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Путила) 31.07.2025 року на 10:00 год для уточнення військово-облікових даних, що підтверджується повідомленням розпорядження №02-31/473 від 31.07.2025.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Згідно інформації виправної установи Хайдерінг (Берлін), ОСОБА_6 в період часу з 12.08.2024 по 12.02.2026 був ув`язнений, та звільнений 12.02.2026 року у зв`язку із закінченням покарання, 15.02.2026 повернувся в Україну та цього ж дня звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.15).
Положеннями ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Таким чином, законом закріплено процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, права подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а.
Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.
Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Аналогічний за своїм змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 31.03.2021 у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 у справі №465/5145/16-а.
Враховуючи вищевикладене беручи до уваги те, що позивач з 12.08.2024 по 12.02.2026 був ув`язнений та перебував у виправній установі Хайдерінг (Берлін), суд приходить до висновку, що позивач був позбавлений реальної можливості з?явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 31.07.2025 року на 10:00 год для уточнення військово-облікових даних, що свідчить про наявність поважних причин його неприбуття. Вказане підтверджується також відповіддю Путильської селищної ради на розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_9 № 1/3106 від 24.07.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 , як військовозобов?язаного, не вдалося оповістити через перебування останнього за кордоном. 
Після звільнення та повернення в Україну, позивач у день прибуття до місця проживання 15.02.2026 о 19:00 год прибув до ІНФОРМАЦІЯ_9 ( ОСОБА_2 ), про що свідчать досліджені судом вищенаведені докази. 
Таким чином, позивач, не маючи реальної фізичної можливості прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв?язку з його ув?язненням за кордоном, а після повернення до України, одразу повідомивши прицівників ІНФОРМАЦІЯ_2 про причину неявки. При цьому позивачем при з?явленні у визначений у протоколі про адміністративне правопорушення час та місце до ІНФОРМАЦІЯ_2 з наданням відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин, що не спростовувалося представником відповідача у судовому засіданні, оскільки такий особисто спілкувався із позивачем того дня, розгляд справи уповноваженою на те особою за участі позивача не відбувся, його пояснення, надані працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 не були враховані, і як наслідок, з порушенням норм закону, зокрема ст. 268, 276, 279, 283 та 285 КУпАП, було винесено оскаржувану постанову. 
Оскільки при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, то є наявними підстави для її скасування.
Також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Як убачається з матеріалів справи позивачу 19.06.2024 першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 14.06.2025 з підстави перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років ( а.с. 9).
Як убачається з наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, доданого ІНФОРМАЦІЯ_8 до відзиву на позов, позивачу ОСОБА_1 згідно п. 3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 13.02.2025 автоматично на підставі даних про родину з ДРАЦС, надано відстрочку до 03.05.2026, як чоловіку на утриманні якого перебуває троє дітей віком до 18 років, на строк до 03.05.2026 ( а.с.47).
Відповідно до ч. 8 ст. 5 цього Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»,органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються персональні і службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До персональних даних належать, зокрема: місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї; відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи).
Для формування бази даних Реєстру ЦВК, ДПС, ДМС подають шляхом електронної взаємодії держателю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України віком від 18 до 60 років. До реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Відповідно до Примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210 КУпАП не застосовуються за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи, а відтак, виходячи з вищевказаних норм Закону «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», відповідач повинен отримати інформацію від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.
З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.
Отже, виходячи з вищевказаних норм Закону «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», відповідач повинен був отримати інформацію від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді, щодо оновлення даних про відстрочку позивача, у зв?язку із чим відпадала необхідність виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з цією метою. 
За таких обставин, у діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення та відсутня подія правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Судом встановлено, що відповідачем, в порушення вимог ст. 77 КАС України не доведено обставин вчинення позивачем складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-1 КУпАП.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.
В супереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень у цій справі, який виніс оскаржувану постанову не виконав обов`язок доказування правомірності оскаржуваної постанови, оскільки, суду не надав жодних доказів на підставі яких винесено оскаржувану постанову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не було дотримано процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та скасування постанови за справою – задовольнити.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 146 за справою про адміністративне правопорушення від 23.02.2026 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/

Суддя Уляна СТЕФАНКО