ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/13557/25    Головуючий у суді І інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: 22-ц/819/184/26      Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Воронцової Л.П., 
суддів:  Майданіка В.В.,
Склярської І.В.,
секретар  Олійник К.О.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Майдан С.І., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гончаров Михайло Васильович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2025 року  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гончаров М.В., звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в селі Нижні Торгаї Нижньосірогозького району Херсонської області. Позивач є сином та єдиним спадкоємцем померлого пенсіонера, на день смерті не був членом його сім`ї (не проживав разом та не перебував на утриманні померлого) та не належав до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. 05 лютого 2025 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 73599010, та надіслано на адресу Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області запит №07/02-14 від 05 лютого 2025 року щодо повідомлення про наявність та суму недоотриманої пенсії громадянином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до довідки відповідача № 2100-0401-8/5464 від 13 лютого 2025 року ОСОБА_2 мав право отримати пенсію у сумі 74 418 грн 57 коп. за період з 01 червня 2022 року по 30 листопада 2024 року. Станом на 13 лютого 2025 року дана виплата неотримана у зв`язку з його смертю. 16 липня 2025 року приватним нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №293, до складу якої, зокрема, входить недоотримана пенсія у вищезазначеному розмірі. 
04 серпня 2025 року відповідач виплатив позивачу частину успадкованої недоотриманої пенсії у розмірі 22 173 грн 57 коп. за період з 01 червня 2022 року по 31 березня 2023 року, залишок невиплаченої пенсії становить 52 245 грн. Крім того, відповідач повідомив про те, що пенсія ОСОБА_2 з 01 квітня 2023 року по 30 листопада 2024 року не нараховувалась на підставі припинення виплат пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. 
Вважає, що відмова відповідача щодо виплати недоотриманої пенсії за період з 01 квітня 2023 року по 30 листопада 2024 року в частині залишку у сумі 52 245 грн, що успадкована позивачем, є протиправним позбавленням права власності. 
Просив суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на свою користь недоотриману за життя його батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію в розмірі 52 245 грн, що входить до складу спадщини.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2025року позов  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гончаров М.В., до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач успадкував право на належні батьку ОСОБА_2 суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому останній мав право на їх виплату на момент своєї смерті, відтак припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не підтверджених доказами, не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє її спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 грудня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: ОСОБА_3 , судді: Майданік В.В., Склярська І.В.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
02 січня 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 15 січня 2026 року справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 16 лютого 2026 року о 12 годині 45 хвилин.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції проігноровано доводи відповідача щодо того, що не входять до складу спадщини права та обов?язки, що нерозривно пов?язані з особою спадкодавця, зокрема ???право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Крім того, суд не врахував те, що ОСОБА_2 проживав в с. Нижні Торгаї Нижньосірогозького району Херсонської області, що є тимчасово окупованою російською федерацією територією, та обрав спосіб виплати пенсії з доставкою додому через національного оператора поштового зв`язку.
Згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2022 року № 162, пенсія ОСОБА_2 , починаючи з червня 2022 року (за даними звіту АТ "Укрпошта" - не виплачена) по березень 2023 року перераховувалась на поточний рахунок в АТ "Ощадбанк". 
Оскільки ОСОБА_2 , після припинення виплат пенсії із заявою про поновлення виплати та повідомленням про одержання/неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації у встановленому порядку не звертався, тому відсутні підстави для виплати позивачу залишку пенсії з 01 квітня 2023 по 30 листопада 2024 в сумі 52 245 грн., що передбачено пунктом 4 частини першої статті 49 Закону № 1058 у зв?язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.
Зазначив, що наданий позивачу лист-роз`яснення від 19.08.2025 вих. № 7255-6857/M-02/8-2100/25, на який посилається суд першої інстанції, носить виключно інформаційний характер та не свідчить про обов`язок відповідача сплатити позивачу недоотриману спадкодавцем пенсію у зазначеному у ньому розмірі.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гончаров М.В., вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просив відмовити в задоволенні скарги.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до актового запису про смерть № 81, складеного 09 січня 2025 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: Україна, Херсонська область, Нижньосірогозький район, село Нижні Торгаї.
Згідно з витягом із Спадкового реєстру № 81878914 від 16 липня 2025 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. 05 лютого 2025 року заведено спадкову справу № 01/2025, номер у спадковому реєстрі 73599010, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємець: ОСОБА_1 .
05 лютого 2025 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. надіслано на адресу Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області запит №07/02-14 про наявність та суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки № 2100-0401-8/5464 від 13 лютого 2025 року, виданої Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Херсонській області, ОСОБА_2 мав право отримати пенсію у сумі 74 418 грн 57 коп. за період з 01 червня 2022 року по 30 листопада 2024 року. Станом на 13 лютого 2025 року дана виплата не отримана у зв`язку з його смертю.
16 липня 2025 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 293, спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у розмірі 74 418 грн 57 коп. за період з 01 червня 2022 року по 30 листопада 2024 року. Належність зазначеного майна спадкодавцю підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області №2100-0401-8/5464 від 13 лютого 2025 року.
05 серпня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про роз`яснення щодо невиплати повного розміру успадкованої від батька ОСОБА_2 недоотриманої пенсії у розмірі 74 418 грн 57 коп. за період з 01 червня 2022 року по 30 листопада 2024 року, де зазначено, що 04 серпня 2025 року він отримав частину успадкованої недоотриманої пенсії у розмірі 22 173 грн 57 коп. за період з 01 червня 2022 року по 31 березня 2023 року; залишок невиплаченої недоотриманої пенсії становить 52 245 грн.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №7255-6857/М-02/8-2100/25 від 19 серпня 2025 року, ОСОБА_2 з 01 червня 2022 року по 31 березня 2023 року фактично не отримував пенсію в органах Пенсійного фонду України, його недоотримана пенсія виплачена ОСОБА_1 у розмірі 22 173 грн 57 коп. за період з 01 червня 2022 року по 31 березня 2023 року. Пенсія ОСОБА_2 з 01 квітня 2023 року по 30 листопада 2024 року не нараховувалась на підставі припинення виплат пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило про відсутність підстав для виплати залишку пенсії з 01 квітня 2023 року по 30 листопада 2024 року рік в сумі 52 245 грн.
2. Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця першої черги після смерті батька права на спадкування недоотриманої ним суми пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно зі статтями 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1219 ЦК України передбачено права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
За змістом статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісячно рівними частинами, що не перевищує місячного розміру пенсії.
Разом з тим, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналіз зазначених приписів статті 46 Закону України "Про обов`язкове державне пенсійне страхування", а також подібних за змістом приписів статті 87 Закону України " Про пенсійне забезпечення" свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала .
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з приписами Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Приписи частини другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості- переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4статті 263 ЦПК України).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суд у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї- спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволить зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або за законом, зокрема щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або за законом. Право на перерахування певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом ( зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця бо ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 428/10113/20 (провадження № 61-14299св21, у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 727/12371/21).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримував пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до довідки № 2100-0401-8/5464 від 13 лютого 2025 року, виданої Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Херсонській області, ОСОБА_2 на день смертіимав право на отримання пенсії у сумі 74 418 грн 57 коп. за період з 01 червня 2022 року по 30 листопада 2024 року.
Разом з цим, згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №7255-6857/М-02/8-2100/25 від 19 серпня 2025 року, ОСОБА_2 з 01 червня 2022 року по 31 березня 2023 року фактично не отримував пенсію в органах Пенсійного фонду України, його недоотримана пенсія за вказаний період виплачена ОСОБА_1 у розмірі 22 173 грн 57 коп. Пенсія за період з 01 квітня 2023 року по 30 листопада 2024 року не нараховувалась відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.
Позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 16 липня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 293, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у розмірі 74 418 грн 57 коп. за період з 01 червня 2022 року по 30 листопада 2024 року.
Відтак, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до позивача ОСОБА_1 , як його спадкоємця, перейшло право на отримання недоотриманої пенсії, розмір якої згідно з свідоцтвом про право на спадщину від 16 липня 2025 року № 293 становить 74 418 грн 57 коп.
Правового значення при вирішенні питання про стягнення недоотриманої частини пенсії спадкодавця, як складової спадщини позивача, неотримання спадкодавцем протягом 6 місяців підряд пенсії з підстав від нього незалежних ( не надання послуг АТ "Укрпошта" на окупованій території) не має. 
Як зазначає позивач, 04 серпня 2025 року він отримав частину успадкованої недоотриманої пенсії після смерті батька у розмірі 22 173 грн 57 грн за період з 01 червня 2022 року по 31березня 2023 року, що відповідачем не заперечувалося.
Залишок невиплаченої нарахованої, але недоотриманої пенсії склає 52 245 грн.
Під час судового розгляду справи суд першої інстанції встановив, що будь-яких доказів законності припинення виплати пенсії ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2023 року по 30 листопада 2024 рокувідповідачем не надано.
Крім того, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять рішення щодо припинення виплати пенсії спадкодавцю у зазначений період, як то передбачено частиною першою статті 49 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, вказане підтверджується довідкою № 2100-0401-8/5464 від 13 лютого 2025 року, виданою Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Херсонській області приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Живцовій Н.М., що стало підставою для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину від 16 липня 2025 року № 293, яке є правовстановлюючим документом та у встановленому законом порядку не визнане недійсним.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спадкоємець ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 відповідно до положень статті 1227 ЦК України, має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.
Посилання скаржника на положення Закону України від 25 квітня 2024 року № 3674-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення" (далі Закон N 3674), який набув чинності 23 червня 2024 року, колегія суддів відхиляє, оскільки наведенні положення розповсюджується на осіб, які отримують пенсії, та не стосується правовідносин щодо спадкування.
Доводи апеляційної скарги про те, що спадкодавець не виявив бажання поновити виплату пенсії, з заявою про поновлення виплати пенсії не звертався, не підтвердив факт неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, а тому пенсійні виплати за певний період не отримані саме з вини пенсіонера, є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаних обставин, як і рішення про припинення виплати пенсії, відтак вказане не може бути підставою для позбавлення спадкоємця права на спадкування пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність та обгрунтованість рішення. 
Відтак, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції – Верховного Суду.

Головуючий       Л.П. Воронцова 

Судді:       В.В. Майданік 

І.В. Склярська