КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/5864/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., за участю секретарів судового засідання Мацько В.І. та Сосновської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Головного управління ДПС у місті Києві про визнання дій протиправними, скасування податкових повідомлень – рішень, за участю:
представника позивача — Пономарьова М.В.,
представників Головного управління ДПС у Кіровоградській області – Андрющенка О.М., Філоненка Д.В.,
представників Головного управління ДПС у місті Києві — Гутник В.О., Чичик Д.Ю., Кошарської А.Ю.,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (надалі – відповідач 1), Головного управління ДПС у місті Києві (надалі – відповідач 2), у якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у місті Києві щодо проведення фактичної перевірки на підставі наказу №3395-п від 08.05.2025 у позивача, а саме проведення перевірки з порушенням вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України та визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 11.06.2025 №000072240901 та від 11.06.2025 №000072250901.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними, адже відносно нього жодної перевірки проведено не було, будь-які документи, які б надавали право контролюючому органу проводити перевірку не вручались, довіреностей на уповноваження будь-кого діяти від його імені не видавав та нікого не уповноважував. 
Вказує, що згідно отриманих на адвокатський запит матеріалів стало відомо, що ГУ ДПС у місті Києві було видано наказ №3395-п від 08.05.2025 та додаток №75, направлення на перевірку №13058/26-15-09-01 від 12.05.2025 та №13059/26-15-09-01 від 12.05.2025, запит на документи та акт перевірки від 23.05.2025 №43542/Ж5/26-15-09-01/3499511215, які вручено ОСОБА_2 за довіреністю, як представнику платника податків ФОП Панова Б.П. Наведені документи стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень. 
Зауважує, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки. 
Оскільки вказані документи йому, як платнику податків, не вручались, на отримання від його імені вказаних документів нікого не уповноважував, тому посадові особи ГУ ДПС у місті Києві не мали права проводити перевірку. 
Внаслідок допущення порушення податковим органом порядку проведення фактичної перевірки спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 головуючим суддею по розгляду справи №340/5864/25 визначено суддю Дегтярьову С.В.
Ухвалою від 01.09.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі за цим позовом та призначено підготовче засідання на 22.09.2025.
22.09.2025 позивач подав суду клопотання про повернення відзиву ГУ ДПС у м. Києві без розгляду. Також представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
22.09.2025 підготовче засідання відкладено на 10.10.2025.
09.10.2025 позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
10.10.2025 підготовче засідання відкладено на 28.10.2025.
15.09.2025 представник Головного управління ДПС у м. Києві подав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.
15.09.2025 представник Головного управління ДПС у Кіровоградській області також подав відзив на позову заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
18.09.2025 позивач подав відповіді на відзиви відповідачів. 
28.10.2025 позивачем подано суду клопотання про продовження підготовчого провадження у справі.
28.10.2025 позивач подав суду додаткові письмові пояснення. 
29.10.2025 ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено судове засідання на 20.11.2025.
14.11.2025 представник Головного управління ДПС у м. Києві подала суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
17.11.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника Головного управління ДПС у м. Києві про участі у судовому засіданні 20.11.2025 у режимі відеоконференції.
19.11.2025 позивач надав суду додаткові письмові пояснення, у яких вказав, що найманих працівників не має, здійснює діяльність самостійно, а тому особа на прізвище ОСОБА_3 не могла бути найманим працівником ФОП ОСОБА_1 у період проведення перевірки. 
20.11.2025 позивач подав суду клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
20.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16.12.2025.
Розпорядженням керівника апарату суду від 24.12.2025 №357 на підставі пунктів 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, пунктів 2.3, 6.2, 11.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу у Кіровоградському окружному адміністративному суді призначено повторний автоматизований розподіл справи №340/5864/25.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.01.2026 головуючим суддею по розгляду справи №340/5864/25 визначено суддю Савонюка М.Я.
Ухвалою суду від 09.01.2026 адміністративну справу №340/5864/25 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Головного управління ДПС у місті Києві про скасування податкових повідомлень – рішень прийнято до свого провадження. Розгляд справи постановлено розпочати спочатку. Підготовче засідання у справі призначено на 03.02.2026.

27.01.2026 Головного управління ДПС у м. Києві надало суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.
На обґрунтування заперечень зазначає, що на підставі наказу «Про проведення фактичних перевірок» від 08.05.2025 №3395-п та направлень на перевірку від 12.05.2025 №13058/26-15-09-01 та №13059/26-15-09-01 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , (бар-магазин). 
За результатами фактичної перевірки згідно інформаційної бази даних «Податковий блок» встановлено, що ФОП ОСОБА_1 отримав ліцензії №26570312202300851 терміном дії з 06.11.2024 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) та №26570308202501442 терміном дії з 25.03.2025 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_1 . Перевіркою встановлено факт реалізації в період з 06.11.2024 по 24.03.2025 алкогольних напоїв в асортименті на суму 312479,50 грн за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_1 ., чим порушено п. 7 ст. 16 Закону України №3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального». 
Виявлені у ході фактичної перевірки порушення відображені у Акті фактичної перевірки від 23.05.2025 №43542/Ж5/26-15-09-01/ НОМЕР_1 , який вручено позивачу 28.02.2025 засобами поштового зв`язку. Заперечення на висновки акта фактичної перевірки позивачем не подавались. 
Враховуючи викладене вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення про застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій винесені відповідно до норм чинного податкового законодавства. 

29.01.2026 позивач надав суду відповідь на відзив, у якій просив не брати до уваги відзив відповідача 2, оскільки такий подано з порушенням встановлених судом строків, а зміст не відповідає вимогам КАС. Також, більш детально конкретизував доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також навів свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача 2. Наголосив на порушенні відповідачем 2 порядку проведення перевірки. Стверджує, що не здійснював діяльність без ліцензії, а навпаки неодноразово подавав документи для отримання ліцензії, однак такі узагалі не були розглянуті та рішення за результатами їх розгляду не приймалось, тому за принципом мовчазної згоди ліцензії вважаються виданими.

29.01.2025 представник Головного управління ДПС у м. Києві подала суду заяву про участь у судовому засіданні 03.02.2026 в режимі відеоконференції.
30.01.2026 ухвалою суду задоволено клопотання представника Головного управління ДПС у місті Києві про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.
03.02.2026 протокольною ухвалою підготовче судове засідання відкладено на 25.02.2026.
23.02.2026 представник Головного управління ДПС у м. Києві подала суду заяву про участь у судовому засіданні 25.02.2026 в режимі відеоконференції.
23.02.2026 позивач подав заперечення на заяву відповідача 2 від 23.02.2026 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
24.02.2026 ухвалою суду задоволено клопотання представника Головного управління ДПС у місті Києві про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.
25.02.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 17.03.2026. 
12.03.2026 до суду надійшло клопотання представника Головного управління ДПС у місті Києві про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 
13.03.2026 ухвалою суду задоволено клопотання представника Головного управління ДПС у місті Києві про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.
17.03.2026 у судовому засіданні представник відповідача 2 заявила клопотання про оголошення перерви у судовому засідання для надання додаткових пояснень.
17.03.2026 протокольною ухвалою оголошено перерву у судовому засіданні до 07.04.2026.
02.04.2026 відповідач 2 надав додаткові пояснення, у яких зазначає, що під час фактичної перевірки позивача посадовими особами контролюючого органу було проведено контрольно-розрахункову операцію, що підтверджується поясненням інспекторів, а саме службовою запискою від 01.04.2026 № 1554/26-15-09- 01-07. Особу продавця встановлено під час проведення перевірки шляхом пред`явлення документа, що посвідчує особу (закордонного паспорта). Повноваження особи як продавця підтверджується її фактичними діями з реалізації товару.
07.04.2026 у судовому засіданні суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача 2 про прийняття до розгляду доданих разом із письмовими поясненнями від 02.04.2026 доказів, у зв`язку з їх поданнями з пропуском встановленого судом строку та без наведення обґрунтувань неможливості їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від нього. 
07.04.2026 суд протокольною ухвалою відклав ухвалення та проголошення рішення суду до 15.04.2025.

У матеріалах справи також наявний відзив Головного управління ДПС у Кіровоградській області, у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог.
Зазначив, що співробітниками ГУ ДПС у м. Києві на підставі наказу «Про проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання та об`єктів торгівлі» від 08.05.2025 №3395-п з додатком до наказу №75 та направлень на перевірку № 13058/26-15-09-01 та № 13059/26-15-09-01 від 12.05.2025, у присутності представника платника податків ОСОБА_2 (продавець бара-магазину) проведено фактичну перевірку за адресою: АДРЕСА_1 , бар-магазин, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 . За результатами фактичної перевірки складено Акт фактичної перевірки від 23.05.2025 № 43542/Ж5/26-15-09-01/ НОМЕР_1 , який вручено платнику податків через електронний кабінет 23.05.2025. Заперечення на акт не надходили. 
Перевіркою встановлено факт реалізації в період з 06.11.2024 по 24.03.2025 алкогольних напоїв в асортименті на суму 312479,5 грн за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушено пункту 7 статті 16 Закону України №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами та доповненнями). 
На підставі отриманих від матеріалів ГУ ДПС у м. Києві фактичної перевірки винесені податкове повідомлення-рішення № 000072240901 від 11.06.2025 на суму 624959 грн, яким до ФОП ОСОБА_1 було застосовано фінансові санкції за реалізацію алкогольних напоїв за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, та податкове повідомлення-рішення №000072250901 від 11.06.2025 на суму 1020,00 грн, яким до ФОП ОСОБА_1 було застосовано фінансові санкції за ненадання документів на запит контролюючого органу. Зазначені податкові повідомлення-рішення 11.06.2025 рекомендованим листом з повідомленням направлено на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 та вручено йому особисто 14.06.2025. 

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково вказав, що наказ про проведення перевірки, направлення та вимогу про надання документів позивач не отримував. ОСОБА_2 нотаріально посвідченої довіреності на представництво інтересів не надавав. Така особа у позивача ніколи не працювала та йому невідома. Господарську діяльність здійснює самостійно. 19.05.2025 жодної перевірки відносно ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , податковим органом не проводилось. Вимогу про надання документів також не отримував.

Представники Головного управління ДПС у м. Києві у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просив відмовити у їх задоволенні з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково вказали, що особі, яка безпосередньо здійснювала розрахункові операції - ОСОБА_2 , було надано для ознайомлення наказ та направлення на проведення перевірки. У наступному цій особі вручено запит на надання перевіряючим копій документів на право користування приміщенням, ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, яка діяла у період з 06.11.2024 по 19.05.2025, документів на підтвердження придбання для реалізації товарів підакцизної групи за цей же період, однак такі документи не були надані, що зафіксовано в Акті ненадання документів. Перевіркою встановлено факт реалізації у період з 06.11.2024 по 24.03.2025 алкогольних напоїв в асортименті на суму 312479,50 грн за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник Головного управління ДПС у Кіровоградській області у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що матеріалами перевірки повністю підтверджується факти реалізації позивачем алкогольних напоїв у період з 06.11.2024 по 24.03.2025 без наявності діючої ліцензії. Після отримання матеріалів перевірки від Головного управління ДПС у м. Києві прийнято спірні рішення про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій.

Заслухавши учасників справи, установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.10.2023 ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем із видами діяльності: 56.30 Обслуговування напоями (основний); 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у.; 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах (т.1 а.с. 6).
08.05.2025 Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято наказ №3395-п про проведення на підставі підпунктів 191.1.4, 191.1.14, 191.1.16, 19.1.17 пункту 19.1 статті 19, підпунктів 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8, 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11, 20.1.12, 20.1.13 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 розділу 11, пункту 69.2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (надалі — ПК України), Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистиляторів, біоетанолів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» провести протягом травня-липня 2025 року фактичні перевірки суб`єктів господарювання та об`єктів торгівлі згідно з додатками 1 - 92 тривалістю 10 діб. Як обґрунтування призначення фактичної перевірки у наказі на проведення перевірки вказана доповідна записка управління контролю за підакцизними товарами від 07.05.2025 № 2178/26-15-09-07-07 (т.1 а.с. 8). 
У додатку №75 до вказаного наказу зазначено про проведення фактичної перевірки дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) з 19.05.2025 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 9).
На підставі вказаного наказу оформлені направлення від 12.05.2025 за №13058/126-15-09-01, №13059/126-15-09-01 (т.1 а.с. 9зв., 10) про проведення фактичної перевірки господарської одиниці бар-магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність позивач. 
23.05.2025 складено Акт фактичної перевірки 43542/Ж5/26-15-09-01/3499511215 від 23.05.2025 (далі — Акт перевірки), який підписаний від органу ДПС Григорієм Савоном та Сидоровським Денисом. Зазначено, що перевірка проведена за участі продавця за довіреністю ОСОБА_2 (т.1 а.с. 12-13).
Згідно Акта перевірки встановлено, що згідно інформаційної бази даних «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 отримав ліцензії №26570312202300851 з терміном дії з 06.11.2023 до 06.11.2024 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) та №26570308202501442 з терміном дії з 25.03.2025 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_1 . Перевіркою встановлено факт реалізації у період з 06.11.2024 по 24.03.2025 алкогольних напоїв в асортименті на суму 312479,50 грн за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушено пункт 7 статті 16 Закону України №3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». 
Додатково вказано, що в ході проведення перевірки Головне управління ДПС у м. Києві звернулось до позивача з проханням надати до перевірки завірені належним чином копії наступних документів: копію свідоцтва на право власності чи договору оренди приміщення де здійснюється реалізація алкогольних напоїв: копію ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, які діяли в перевіряємому періоді, а саме за період з 06.11.2024 по 19.05.2025; копії документів, які підтверджують придбання, реалізацію та відпуск підакцизної групи товарів з період з 06.11.2024 по 19.05.2025 (договори, прибуткові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні тощо). Зі змісту наявної у матеріалах справи копії запиту про надання документів, такий вручено під підпис ОСОБА_4 (т.1 а.с. 11).
У відповідь на вищезазначений запит ФОП ОСОБА_1 запитуваних документів не надав, про що складено акт ненадання документів до перевірки від 21.05.2025 №5100/жб/26-15-09-01/ НОМЕР_1 (т.1 а.с. 58). 
Акт перевірки було направлено позивачу в його електронний кабінет та отримано ним 23.05.2025, що підтверджується квитанцією про доставку документів в Електронний кабінет (т.1 а.с. 56).
Позивачем заперечення на Акт не подавались.
Листом №8787/7/26-15-09-01-04 від 28.05.2025 Головне управління ДПС у м. Києві направило акти і відповідні матеріали фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 в паперовому вигляді для забезпечення прийняття та вручення платнику податків податкового повідомлення-рішення до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (т.1 а.с. 168). 
11.06.2025 Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
№000072240901, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України і пункту 13 частини 2 статті 73 Закону №3817-ІХ за порушення частини 7 статті 16 Закону №3317-IX до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 624959,00 гривень (т.1 а.с. 14);
№000072250901, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 121.1 статті 121 ПК України за порушення пункту 85.2 статті ПК України до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 1020,00 гривень (т.1 а.с. 15).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно із підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності таких підстав:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; 
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Отже, наведені норми дозволяють проведення фактичної перевірки за наявності інформації від державних органів та органів місцевого самоврядування про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, та на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Пунктом 80.7 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
За правилом пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
При цьому, у наказі про проведення перевірки має зазначатись дата його видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Таким чином, норми пункту 81.1 статті 81 ПК України визначають обов`язковість зазначення в наказі про проведення перевірки, зокрема, фактичної, підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом. 
Суд зазначає, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень. Підставам позову такого змісту, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками перевірки, - переходити до перевірки підстав позову, пов`язаних з оспорюванням висновку контролюючого органу про вчинення платником податків податкового правопорушення (порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган).
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, від 02.04.2024 у справі №640/22507/21.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 виснувала таке: аналізованими нормами ПК з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Отже, за правовим висновком Верховного Суду процедурним порушенням порядку проведення податкової перевірки суди повинні надавати правову оцінку у першу чергу.
Судом встановлено, що у наказі від 08.05.2025 №3395-п правовою підставою призначення перевірки зазначено підпункти 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Щодо підстав проведення перевірки, які викладені в наказі про перевірку позивача суд звертає увагу на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 28.05.2024 у справі №280/1431/23, відповідно до яких правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.
Однак, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює дві: (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері.
Саме тому цей підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України має істотну особливість у його застосуванні порівняно з іншими підпунктами цієї норми, яка і зумовлює висновок про те, що саме лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у рішенні про проведення перевірки не є мінімально достатнім обсягом інформації, яка має відображатися у наказі відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки.
Оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.
Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України має це відобразити у вищезазначений спосіб.
Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 Податкового кодексу України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.
Судом встановлено, що в наказі про проведення фактичних перевірок від 08.05.2025 №3395-п вказано про проведення перевірок суб`єктів господарювання з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). В обгрунтуванні до наказу зазначено про отримання доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами від 07.05.2025 № 2178/26-15-09-07-07. 
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначає Закон України від 18.06.2024 №3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі — Закон №3817-IX).
Відповідно до частини 1 статті 72 Закону №3817-IX контроль за дотриманням цього Закону здійснюють органи ліцензування та інші органи в межах компетенції, визначеної законом. Контроль за дотриманням вимог щодо відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції, малих виробництв дистилятів, малих виробництв пива здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 затверджено Положення про Державну податкову службу України, яким установлено, що ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом та обігом; здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом та обігом (пп. 27 п. 4).
За такого правового регулювання, суд вважає, що відповідач при здійсненні визначених законодавством функцій у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального правомірно провів спірну фактичну перевірку позивача, відповідно до приписів підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, позаяк норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 72 Закону №3817-IX покладені на відповідача.
Відтак у вказаному наказі наявний мінімально достатній обсяг інформації щодо підстави для проведення перевірки позивача.
В обгрунтування заявленого позову ФОП ОСОБА_1 стверджує, що фактична перевірка проведена без його присутності, зазначену в Акті перевірки особу ОСОБА_4 , яка ніби-то діяла від його імені, не уповноважував представляти його інтереси, жодного відношення до неї не має, що вказує на порушення вимог чинного законодавства щодо порядку проведення фактичної перевірки. Крім того, податковий орган не підтвердив тієї обставини, що фактична перевірка проводилася саме за місцем здійснення позивачем своєї діяльності.
Згідно матеріалів справи, фактична перевірка позивача була проведена відповідачем2 в присутності продавця за довіреністю ОСОБА_2 , якій вручили копію наказу про проведення перевірки та яка підписалася у направленнях на перевірку від 12.05.2025 за №13058/126-15-09-01, №13059/126-15-09-01. Крім цього, їй було вручено запит про надання документів.
Перевіряючи зазначені доводи, суд встановив, що копія довіреності позивача на представництво його інтересів ОСОБА_2 у матеріалах перевірки відсутня та відповідачами суду не надана, що також підтверджується і листом Головного управління ДПС у Кіровоградській області №12038/6/11-28-09-01-07 від 19.08.2025. Більше того, в Акті перевірки не вказано жодних реквізитів такої довіреності (т.1 а.с. 7).
У свою чергу, факт відсутності позивача на момент проведення фактичної перевірки 19.05.2025 у магазині за адресою: АДРЕСА_1 , учасинками справи не заперечується та підтверджується листом Головного управління ДПС у м. Києві від 19.08.2025 №76276/6/26-15-09-01-05 (т.1 а.с. 16). 
Відтак, відповідачами не доведено, що ОСОБА_4 на час проведення фактичної перевірки 19.05.2025 була уповноваженим представником ФОП ОСОБА_1 та наділена повноваженням отримувати від перевіряючих запити, надавати пояснення, чи документи від його імені. 
Суд зауважує, що в силу приписів статті 80 ПК України копія наказу про проведення перевірки вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Отже, копія наказу про проведення перевірки може бути вручена також особі, яка фактично провадить розрахункові операції.
Відповідачі у відзивах на позовну заяву та наданих суду поясненнях стверджували, що перед початком проведення фактичної перевірки була проведена контрольна-розрахункова операція, за результатами якої продавцем не було видано фіскальний чек, що підтверджує виконання ОСОБА_4 розрахункових операцій.
За правилами підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41цього Кодексу, мають право: здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Відповідно до пункту 20.1.11 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.
З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що контролюючий орган наділений повноваженнями проводити контрольні розрахункові операції перед початком фактичної перевірки. Проте, порядок проведення контрольної розрахункової операції має свої особливості та має відбуватися у порядку та у спосіб, визначені законодавством. 
Разом з тим, у Акті перевірки відомості про проведення контрольної розрахункової операції відсутні, акт за результатами проведення контрольної розрахункової операції не складався. Не відомо, яка саме посадова особа податкового органу здійснила контрольну розрахункову операцію, який товар та на яку суму був придбаний. Відсутній акт повернення придбаного товару позивачу за результатами контрольної розрахункової операції.
Таким чином, докази проведення контрольної розрахункової операції перед проведенням 19.05.2025 фактичної перевірки позивача відсутні.
Будь-які інші докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 була уповноваженою проводити та здійснювала 19.05.2025 розрахунково-касове обслуговування у магазині-барі за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність позивач, у матеріалах справи відсутні.
Суд також враховує, що у наказі №3395-п від 08.05.2025 про проведення фактичної перевірки, серед іншого підставою для її проведення було дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до частини другої статті 259 КЗпП України центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.
Отже, право здійснювати контроль за додержанням законодавства про працю на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з метою перевірки дотримання податкового законодавства закріплено за податковими органами згідно з частиною другою статті 259 КЗпП України.
Пунктом 80.6 статті 80 ПК України під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).
Підпунктом 20.1.47 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право отримувати пояснення від роботодавців та/або їх працівників, та/або осіб, праця яких використовується без документального оформлення, під час проведення перевірок з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання податковим агентом податкового законодавства щодо оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом.
За змістом наведених норм права у разі встановлення під час проведення фактичної перевірки порушень трудового законодавства в частині укладення трудового договору, такі фіксуються в акті, який складається та підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), є документом, що підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Натомість у складеному посадовими особами відповідача 2 Акті перевірки відсутні встановлені порушення дотримання позивачем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), зокрема стосовно належним чином оформлення трудових відносин із ОСОБА_4 , хоча інспектори були зобов`язані при врученні для ознайомлення наказу на перевірку встановити особу, що здійснює розрахункові операції та її статус.
У даному випадку факту виконання трудових функцій продавця ОСОБА_2 без укладення трудового договору під час перевірки не встановлено. У свою чергу, за змістом листа Головного управління ДПС у Кіровоградській області №165/ЗПІ/11-28-24-01-12 від 05.11.2025 повідомлення про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу/укладення гіг-контракту ФОП ОСОБА_1 по ОСОБА_2 у період з 05.11.2024 по 31.05.2025 не подавались (т.2 а.с. 100).
Відтак, суд погоджується з доводами позивача, що зазначена особа ( ОСОБА_2 ), не може вважатися ані уповноваженим представником ФОП ОСОБА_1 , ані особою, яка фактично проводила розрахункові операції, ані його найнятим працівником, що свідчить про порушення норм чинного податкового законодавства, якими гарантується право платника бути присутнім при проведенні фактичної перевірки.
Натомість відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, вищенаведених аргументів позивача не спростували та під час розгляду справи не надали суду належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що в день проведення перевірки ОСОБА_4 фактично проводила розрахункові операції та вважалася тією посадовою (службовою) особою платника податків в розумінні вимог статті 81 ПК України, в присутності якої можливе проведення фактичної перевірки.
Порушення вказаних нормативних приписів та проведення фактичної перевірки без платника податків чи його повноважних представників свідчить про допущення такого порушення процедури проведення перевірки, яке має наслідком визнання протиправними прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2023 у справі №360/4720/20.
При цьому до Акта перевірки не було долучено фото-чи відеодокази з місця проведення перевірки, які б могли довести обставину проведення фактичної перевірки у місці провадження господарської діяльності позивача, зокрема із фіксацією, наприклад, "куточка споживача" чи документів, з яких можливо було б встановити, що у цьому конкретному місці підприємницьку діяльність здійснює саме ФОП ОСОБА_1 .
У постанові від 03.06.2021 по справі №822/1660/18 Верховний Суд сформував висновок, що акт перевірки, отриманий в результаті перевірки проведеної з порушенням процедури її призначення та проведення, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Оскільки наказ №3395-п від 08.05.2025 відповідач вручив невстановленій особі (не уповноваженій), а саме ОСОБА_2 , а згідно наявних матеріалів фактична перевірка за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, Святошинський район, вулиця Бударіна, ЗА., проводилась 19.05.2025 лише в присутності цієї особи суд дійшов висновку, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо проведення фактичної перевірки позивача призводять до відсутності правових наслідків такої. 
Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №813/2901/18.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Подібний правовий висновок наведений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №520/6006/21.
На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію "поза розумним сумнівом".
Отже, саме на відповідача покладено тягар доказування правомірності свого рішення, при цьому застосовується стандарт доказування "поза розумним сумнівом".
З огляду на викладене, враховуючи дослідженні докази у їх сукупності та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку що податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 11.06.2025 №000072240901 та №000072250901 є протиправними та підлягають скасуванню.
При цьому, встановлення протиправності податкового повідомлення-рішення внаслідок недотримання законодавчо визначених умов для проведення перевірки зумовлює відсутність підстав для перевірки висновків податкового органу, зроблених за результатами перевірки.
Зазначену правову позицію сформовано Верховними Судом, зокрема, у постанові від 27.02.2020 у справі №П/811/3206/15.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у місті Києві щодо проведення фактичної перевірки на підставі наказу №3395-п від 08.05.2025, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, згідно якої неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. 
Спірні податкові повідомлення-рішення є актами індивідуальної дії, які безпосередньо впливають на права та обов`язки позивача. Водночас дії контролюючого органу щодо проведення перевірки самі по собі не породжують юридичних наслідків для платника податків.
З урахуванням наведеного, визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень є достатнім заходом для відновлення порушених прав позивача, а оскарження дій щодо проведення перевірки не є належним та ефективним способом захисту у даній справі. Відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. 
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України). 
Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 6259,79 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача1.
Керуючись статтями 241 — 246, 255, 295 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Головного управління ДПС у місті Києві про визнання дій протиправними, скасування податкових повідомлень – рішень — задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №000072240901 від 11.06.2025 та №000072250901 від 11.06.2025.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 43995486, вулиця Велика Перспективна, 55, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 6259 (шість тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) грн 79 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач — фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).
Відповідач 1- Головне управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 43995486, вулиця Велика Перспективна, 55, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006).
Відповідач 2 - Головне управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ 44116011, вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116). 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК