ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 752/18096/25 Суддя (судді) першої інстанції: Чекулаєв С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В.В.,
суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АВ № 00006117 від 15.05.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та задовольнити позовні вимоги.
Доводи апелянта обґрунтовані, зокрема, тим, що позивача неналежним чином повідомлено про винесення оскаржуваної постанови, відтак остання не набрала законної сили. Також, позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано специфічність перевезення рідкого вантажу - бетону. Окрім того, перевезення саме такого вантажу не врегульовано на законодавчому рівні. Позивач вважає, що зважування у спірному випадку може здійснюватися тільки стаціонарно.
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції. Відповідач зазначає, що під час прийняття оскаржуваної постанови щодо визначення адреси порушника керувався даними з Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Також, відповідач вважає, що специфіка вантажу врахована законодавцем при визначенні похибки в розмірі 2% під час переміщення вантажів, в тому числі і рідкого вантажу.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 власником транспортного засобу SINOTRUK ZZ5316GJBV306ME1, д.н.з. НОМЕР_2 є ТОВ «КОМПАНІЯ - БУДІНВЕСТ».
Керівником ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ-БУДІНВЕСТ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35111044) є ОСОБА_1 .
Відповідно до товарно-транспортної накладної № 1421 від 12.05.2025 автомобільний перевізник - ТОВ «КОМПАНІЯ - БУДІНВЕСТ», із використанням транспортного засобу SINOTRUK д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював перевезення вантажу - бетону В25 П-4 у кількості 9 000 м.куб.з м. Віниця до м. Тульчин; загальна вага/маса з вантажем та маса брутто становить 38 тон.
25.05.2025 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AB № 00006117.
Згідно вказаної постанови 12.05.2025 о 17 год 59 хв, за адресою М-30, км 440+527, Вінницька область на автоматичному зважувальному комплексі WIM 55, 055*003 зафіксовано транспортний засіб SINOTRUK ZZ5316GJBV306ME1, д.н.з. НОМЕР_2 , з перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху: перевищення загальної маси транспортного засобу на 14,276% (5,425 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 38 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 23,991% (5,518 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 23 тони та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах.
В оскаржуваній постанові вказані наступні габаритно-вагові параметри транспортного засобу: кількість вісей - 4 шт.; спарені колеса - 3 вісь; 4 вісь; відстань між вісями 1-2: 1 950 мм, 2-3: 3 000 мм, 3-4: 1 350 мм, навантаження на вісь 1 - 7 350 кг, 2 - 6 950 кг, 3 - 16 800 кг, 4 - 17 150 кг, загальна маса - 48 250 кг.
Вищевказані правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу WIM 55, 055*003, яке є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується: свідоцтвом про повiрку законодавчо регульованого засобу вимiрювальної технiки № 23-21/000168 чинне до 03.09.2025 та свідоцтвом про повiрку законодавчо регульованого засобу вимiрювальноi технiки № 35-02/3725, чинне до 10.09.2025.
У постанові від 15.05.2025 серії АВ № 00006117 вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху: перевищення загальної маси транспортного засобу на 14,276% (5,425 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 38 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 23,991% (5,518 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 23 тони та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, за яке передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 гривень.
Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем було правильно розраховане перевищення допустимих вагових параметрів, а також правильно визначений розмір штрафу, що передбачений за таке правопорушення.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За приписами п. 1.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п. 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Частиною 2 ст. 132-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Згідно з ч. 1 ст. 14-3 КпАП України адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.
Згідно з ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 7 ст. 258 КпАП України, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.
Відповідно до статей 229, 255, 279-5-279-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частини другої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року № 460, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, та з метою нормативно-правового врегулювання питань здійснення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проваджень у справах про адміністративні правопорушення наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 затверджено Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі (далі - Інструкція № 512).
Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІІ Інструкції № 512 уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП (далі - адміністративні правопорушення).
Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.
Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова).
У разі якщо адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, уповноважені посадові особи встановлюють особу, зазначену у частині першій статті 14-3 КУпАП за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
За запитом уповноваженої посадової особи (за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України надають відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України, а інформація про вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 КУпАП, зафіксовані в автоматичному режимі, вноситься уповноваженою посадовою особою до відповідних електронних реєстрів Міністерства внутрішніх справ України та Державної прикордонної служби України.
Для встановлення осіб, зазначених у статті 14-3 КУпАП, уповноваженою посадовою особою формується запит у письмовій формі (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних» та у встановленому порядку надсилається до відповідних центральних органів виконавчої влади, визначених законодавством.
Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідач зазначає, що станом на винесення оскаржуваної постанови, адреса позивача була ним визначена за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів. 
Позивач зазначає, що Витягом з реєстру територіальної громади підтверджено його проживання з 21.05.2024 по АДРЕСА_2 , а адреса ТОВ «КОМПАНІЯ - БУДІНВЕСТ»: вул. Айвазовського, 10, м. Вінниця.
В той же час, за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17, від 14.12.2023 у справі № 280/1426/20, від 21.12.2023 у справі № 560/11763/22, від 06.06.2024 у справі № 340/1617/22, від 20.05.2025 у справі № 120/4525/23, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 623).
Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).
Відповідно до п. 9 Технічного регламенту засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.
За приписами п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Відповідно до пунктів 8, 13 Порядку № 1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 163.
Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.
Відтак, технічні засоби, які здійснюють фіксацію порушень в автоматичному режимі, мають відповідати вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність та Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, фіксацію спірного порушення здійснено за допомогою спеціального технічного засобу типу WIM. При цьому, відповідачем надані відповідні свідоцтва про повірку технічних засобів до матеріалів справи.
Оскаржуваною в межах спірних правовідносин постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а саме за перевищення нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР.
Так, згідно з копією постанови, 12.05.2025 о 17 год 59 хв, за адресою М-30, км 440+527, Вінницька область на автоматичному зважувальному комплексі WIM 55, 055*003 зафіксовано транспортний засіб SINOTRUK ZZ5316GJBV306ME1, д.н.з. НОМЕР_2 , з перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху: перевищення загальної маси транспортного засобу на 14,276% (5,425 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 38 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 23,991% (5,518 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 23 тони та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах.
Відповідно до картки габаритно - вагового контролю зафіксовано наступні фактичні параметри транспортно засобу: кількість вісей - 4 шт.; спарені колеса - 3 вісь;4 вісь; відстань між вісями 1-2: 1 950 мм, 2-3: 3 000 мм, 3-4: 1 350 мм, навантаження на вісь 1 - 7 350 кг, 2 - 6 950 кг, 3 - 16 800 кг, 4 - 17 150 кг, загальна маса - 48 250 кг.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Разом з тим, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.
Позивач ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи не заперечував факту здійснення вищезгаданого перевезення вантажу зазначеним маршрутом та транспортом.
У спірному випадку доказами вчинення правопорушення є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови.
Перевезення здійснювалось спеціалізованим транспортним засіб SINOTRUK ZZ5316GJBV306ME1, д.н.з. НОМЕР_2 , що є спеціалізованим автобетонозмішувачем, що перевозить рідкий вантаж, а саме, рідкий бетон.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, чинне законодавство не передбачає збільшених вагових параметрів щодо транспортних засобів, які є спеціалізованими автобетонозмішувачами, а тому, перевезення транспортним засобом рідкого вантажу не є підставою для не застосування параметрів визначених п. 22.5 ПДР.
Як встановлено вище, в оскаржуваній постанові зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей, відстань між вісями, навантаження на вісь, загальну масу, формулу розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами з урахуванням похибки. Також, із фотозображень транспортного засобу, здійсненими в автоматичному режимі та долученими до оскаржуваної постанови, можливо встановити транспортний засіб та його номер в момент вчинення правопорушення.
Отже, фіксація правопорушення відбулась у визначений законодавством спосіб за допомогою використання автоматизованої системи зважування транспортних засобів у русі.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що подія та склад адміністративного правопорушення, у спірному випадку, належним чином встановлені та відображені в оскаржуваній постанові.
Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко