Справа № 162/1177/25 	Головуючий у 1 інстанції: Глинянчук В. Д. 	
Провадження № 22-ц/802/356/26  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на заочне рішення Любешівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 04 травня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі укладений договір № 1592275 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Слон Кредит» зобов`язалося надати позичальнику грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Позивач зазначав, що ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит у розмірі 8 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Строк кредиту становить 359 днів: з 04 травня 2024 року по 29 квітня 2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 
Однак, свої зобов`язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, загальний розмір якої становить 20 280 грн.
27 червня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладений договір факторингу № 27062025, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 1592275 про надання споживчого кредиту від 04 травня 2024 року. На момент переходу права грошової вимоги до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість відповідача склала 20 280 грн, з яких: 8 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8 280 грн - нараховані проценти; 4 000 грн - штрафні санкції.
Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором № 1592275 про надання споживчого кредиту від 04 травня 2024 року у розмірі 20 280 грн, а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Заочним рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2025 року позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 1592275 про надання споживчого кредиту від 04 травня 2024 року у розмірі 16 280 грн, з яких: 8 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8 280 грн - нараховані проценти. 
В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат
У стягненні витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Крюкова М. В., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10 000 грн. Крім того, в апеляційній скарзі просила стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн.
На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у цій справі. Суд не звернув уваги на те, що у цій справі товариством витрати на професійну правничу допомогу документально підтверджені та доведені. Якщо стороною документально доведено, що нею в майбутньому будуть понесені витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до умов договору про надання правової (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено заявку № 12421 на виконання доручення до договору про надання правової (правничої) допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, в якій клієнт доручив, а адвокат зобов`язався надати певний перелік послуг професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості. Перелік послуг професійної правничої допомоги та гонорар адвоката визначений та погоджений адвокатом та клієнтом. Сума гонорару адвоката розрахована на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року № 155 та ст. 137 ЦПК України, з урахуванням критерію співмірності витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги адвоката, та погоджена між клієнтом та адвокатом. Згідно з умовами договору, факт наданих послуг підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Сторонами також були погоджені умови оплати за зазначеним договором, відповідно до п. 4.8. клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили, на що суд першої інстанції уваги не звернув.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подала.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 25 лютого 2026 року - дата складення повного судового рішення.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, а саме щодо відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до норм ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в частині задоволених позовних вимог рішення суду не переглядається та на предмет законності й обґрунтованості не перевіряється.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу належить скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про їх часткове стягнення, виходячи з таких мотивів.
Відмовляючи ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у стягненні з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість. Проте, у додатках до позовної заяви відсутні докази про здійснення оплати за надану професійну правничу допомогу. Тому суд вважав, що позивач документально не підтвердив витрати на правничу допомогу відповідно до вимог ст. 137 ЦПК.
Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.
Кожен має право на професійну правничу допомогу (ст. 59 Конституції України).
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У частинах 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції від відповідача заперечень щодо неспівмірності витрат не надійшло.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).
Указана судова практика є незмінною.
У позовній заяві ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заявило про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на свою користь витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, в якій зазначило, що орієнтовний розмір витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції становить 10 000 грн. До заяви позивач приєднав відповідні докази, а саме: договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; заявку № 12421 від 21 жовтня 2025 року на виконання доручення до договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; ордер про надання правової (правничої) допомоги адвокатом Столітнім М. М. від 19 листопада 2025 року; акт № 12421 від 19 листопада 2025 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно із зазначеним договором про надання правової допомоги; рахунок на оплату № 12421-19/11-25 від 19 листопада 2025 року. Згідно із зазначеним актом адвокат надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги згідно з договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року. Загальна сума гонорару по виконанню наданих юридичних послуг у суді першої інстанції становить 10 000 грн. У п. 4.8. згаданого договору про надання правової допомоги сторони погодили, що клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили.
Таким чином, позивач надав докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
Однак, суд не звернув уваги на те, що у п. 4.8. договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року сторони погодили, що оплата адвокатського гонорару буде здійснена в майбутньому. Можливість стягнення на користь позивача суми судових витрат на професійну правничу допомогу у разі, якщо умовами договору передбачено, що оплата адвокатського гонорару буде здійснена в майбутньому, то враховуючи приписи ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у п. 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за ст. 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі ст. 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У п. 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційний суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в 10 000 грн не відповідає засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, а тому колегія суддів вважає за необхідне зменшити цей розмір до 5 000 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Разом з тим, оскільки позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» задоволено частково, а саме на 80,27 %, тому відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» належить стягнути 4 013 грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, належить скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 4 013 грн 50 коп. Зважаючи на наведене, апеляційна скарга позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає частковому задоволенню. 
Крім того, як уже було зазначено вище, у поданій апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції та надало докази, які підтверджують надання такої допомоги, а саме: договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року; ордер про надання правової (правничої) допомоги адвокатом Крюковою М. В. від 26 січня 2026 року; звіт від 26 січня 2026 року про надання правової допомоги згідно з договором про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року; платіжну інструкцію № 8198 від 26 січня 2026 року про сплату позивачем адвокату 8 000 грн за надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції. Як вбачається зі звіту, адвокатом позивачу були надані наступні види правової допомоги: правова експертиза документів та складання апеляційної скарги; подання до суду апеляційної скарги. Тривалість робіт склала 4 год., вартість 8 000 грн. У суді апеляційної інстанції від відповідача заперечень щодо неспівмірності витрат не надійшло.
Однак, визначений позивачем розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн не відповідає загальним засадам цивільного законодавства та критеріям відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а тому колегія суддів вважає за необхідне зменшити цей розмір до 2 000 грн, ураховуючи також часткове задоволення апеляційної скарги позивача.
На переконання колегії суддів зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.
Заочне рішення Любешівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2025 року у цій справі в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 4 013 (чотири тисячі тринадцять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: