Справа № 357/19766/25
1-кп/357/236/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 , 
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Біла Церква Київської області обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні № 12025116250000154, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єкатеринбург, російська федерація, громадянин України, освіта повна середня, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, 

У С Т А Н О В И В:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025116250000154, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. 

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Близько 10 години 18.11.2025 у ОСОБА_6 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник кримінальний протиправний умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом шляхом вилову риби з річки Узинка за допомогою забороненого знаряддя лову – сітки плутанки. 
Після цього, 18.11.2025 близько 10 години, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого умислу, взяв сітку плутанку та прибув на узбережжя річки Узинка неподалік вулиці Ярослава Мудрого в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області.
В подальшому, 18.11.2025, близько 16 години ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, діючи умисно, з метою незаконного вилову водних біоресурсів та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері раціонального використання водних живих ресурсів, використовуючи заборонене знаряддя лову – сітку плутанку, здійснив незаконний вилов водних живих ресурсів з річки Узинка, а саме: 36 екземплярів карася сріблястого.
Своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному вилученні водних живих ресурсів з природного середовища 18.11.2025 з акваторії річки Узинка в місті Узин Білоцерківського району Київської області загальною кількістю 36 екземплярів, ОСОБА_6 завдав шкоду Узинській міській територіальній громаді Білоцерківського району Київської області у розмірі 56 916 грн, що є істотною шкодою.
За таких обставин ОСОБА_6 вчинив незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 249 КК України.

3. Формулювання статті (частин статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений та докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Частина 1 статті 249 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження (прокурор) не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що проживає біля річки Узинка. Підтвердив, що 18.11.2025 близько 10 години він ходив по берегу річки та знайшов у кущах сітку. Прив`язавши до стовпчика містка сітку, обвинувачений залишив її у водоймі. У вечірній час того ж дня, близько 16 години ОСОБА_6 повернувся до місця встановлення сітки, та витягнув її на місток. В цей момент під`їхали працівники поліції та рибоохорони та зафіксували, що за допомогою сітки були виловлені 36 одиниць карася. Зауважив, що щиро шкодує за скоєне та зобов`язався в майбутньому не вчиняти таких дій.
Надані обвинуваченим показання є логічними, послідовними, узгоджуються з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.
За викладених обставин Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а саме незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.
Санкція ч. 1 ст. 249 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , Суд у відповідності до статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Водночас каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Призначаючи покарання, Суд враховує наявність обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , якими є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Так, обвинувачений щиро розкаюється у скоєному, що проявилось у беззаперечному визнанні ним вини, розкаянні у вчиненому. Крім того, прокурором в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_6 співпрацював з органом досудового розслідування та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, шкоди іншим особам не завдав, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався.
Згідно відповіді Білоцерківського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 не перебуває на обліку. 
Раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Зокрема востаннє засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.11.2024 звільнений від покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2024 у зв`язку з усуненням караності діяння.
Крім того вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2021 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. Звільнений з виправної колонії 31.03.2023 по відбуттю строку покарання.
Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. ОСОБА_6 погодився на такий вид покарання як штраф, однак просив застосувати його в мінімальних межах санкції.
Отже, з урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_6 ,, його ставлення до вчиненого, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень можливе без його ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Водночас, пробаційний нагляд або обмеження волі зважаючи на відсутність майнової шкоди для третіх осіб, наявність обставини, що пом`якшує покарання, буде надто суворим для нього покаранням.
На переконання Суду, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Саме таке покарання сприятиме становленню справедливості, рівності перед законом, забезпеченню добропорядності та відповідальності осіб за вчинювані ними діяння.

5.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.
5.1. Цивільний позов.
Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, підставами для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди
Разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у сумі 56 916 грн. Відповідно до позовної заяви за час досудового розслідування ОСОБА_6 не відшкодував завдану шкоду.
Розмір, завданої державі в особі Білоцерківської міської ради, шкоди встановлений судовою інженерно-екологічною експертизою становить 56 916 грн.
Як встановлено органом досудового розслідування обставини, та не оспорюється учасниками судового провадження, ОСОБА_6 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що полягало у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що, спричинило шкоду на суму 56 916 грн. Сам обвинувачений проти задоволення цивільного позову не заперечував та зобов`язався в подальшому відшкодувати завдану шкоду.
Оскільки заявлена сума цивільного позову відповідає встановлену Судом заподіяної майнової шкоди, цивільний позов підлягає задоволенню.

5.2.Процесуальні витрати.
Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається зі наданих прокурором матеріалів витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні складають 7131,20 грн, що підтверджується:
- довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 12025116250000154, висновок експерта від 24.11.2025 № СЕ-19/111-25/71275-ФХЕД, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 7131,20 грн.
З огляду на ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 витрати на проведення експертного дослідження у сумі 7131,20 грн підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання про відшкодування інших понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.

5.3.Винагорода викривачу.
Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому кримінальному провадженні відсутні.

5.4. Спеціальна конфіскація.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

5.5.Заходи забезпечення кримінального провадження.
5.5.1.Запобіжні заходи.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Запобіжні заходи у цьому кримінальному провадженні не застосовувались.

5.5.2.Арешт майна.
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.
Ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 21.11.2025 (справа № 375/2810/25) накладено арешт на рибацьку сітку «плутанка» розміром 50х1,6м з розміром вічка 6х6см.
Зважаючи на те, що суд під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження має вирішити долю речових доказів, наявні підстави для скасування арешту зазначеного майна.

5.5.3.Щодо речових доказів і документів.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Постановою начальника СД відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 19.11.2025 про визнання речовими доказами та передання їх на зберігання у цьому кримінальному провадженні визнано речовими доказами рибацька сітка «плутанка» розміром 50х1,6м з розміром вічка 6х6 см, що передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (квитанція № 71 від 19.11.2025) та 36 екземплярів карася сріблястого, які згідно розписки передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .
Враховуючи положення ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує речові докази, а саме:
- рибацьку сітку «плутанка» розміром 50х1,6м з розміром вічка 6х6 см, що передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (квитанція № 71 від 19.11.2025) – знищити.
- 36 екземплярів карася сріблястого, передані згідно з розпискою на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , визнати такими, що знищені, з огляду на їх властивості як швидкопсувної продукції та непридатний стан для подальшого зберігання.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

1.  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.
1.2. Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 249 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).
2. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 7131,20 грн (сім тисяч сто тридцять одна гривня 20 копійок).
3. Речові докази, а саме:
- рибацьку сітку «плутанка» розміром 50х1,6м з розміром вічка 6х6 см, що передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (квитанція № 71 від 19.11.2025) – знищити.
- 36 екземплярів карася сріблястого, передані згідно з розпискою на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , визнати такими, що знищені, з огляду на їх властивості як швидкопсувної продукції та непридатний стан для подальшого зберігання.
4. Цивільний позов прокурора ОСОБА_7 в інтересах держави в особі Узинської міської ради задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Узинської міської ради кошти у сумі 56 916 грн (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень) в якості відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.
5. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
6. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_8