ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 року м.Дніпро 
Справа № 904/3467/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Кошлі А.О., суддів: Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.,
за участі секретаря судового засідання: Кахикало А.С.
представника позивача (апелянта) – Бруштець С.А. 
представника відповідача-1 – Пищида В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 (повне рішення складено 28.01.2026) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі 904/3467/25 (суддя Юзіков С.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ»
до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-ІНВЕСТ»
до відповідача-2 Державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровська міська рада
про усунення перешкод у користуванні майном
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад змісту рішення господарського суду першої інстанції:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-ІНВЕСТ» та Державного реєстратора – приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни, в якому просило: зобов`язати ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, розташованим в межах земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:04:021:0028, площею 0,7010 га, шляхом виконання демонтажу зведених/улаштованих огорожі й мостіння, відомості щодо яких внесені до опису об`єкту нерухомого майна відкритого розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 1672575012101 – 18.10.2019, та які позначено в технічному паспорті на об`єкт ТОВ «АТБ-Інвест» під позначками огорожа № 28 та мостіння ІІ, ІІІ; а також виключити з опису об`єкту нерухомого майна ТОВ «АТБ-Інвест» огорожу № 28 та мостіння ІІ, ІІІ, відомості про які включено за рішенням приватного нотаріуса Зінкової Ю.Є. № 49225515 від 18.10.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ЕЛГОРТ» з травня 2025 року є власником будівель та споруд ринку за адресою: м. Дніпро, проспект Петра Калнишевського, 1а, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:04:021:0028, що перебуває в оренді у ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ». Позивач стверджує, що ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» без згоди орендодавця землі здійснило самовільне улаштування мостіння та зведення огорожі на зазначеній земельній ділянці з порушенням умов договору оренди землі від 29.12.2003, державних будівельних, протипожежних та санітарних норм, чим створило перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, блокуючи доступ до об`єкта нерухомості та унеможливлюючи його нормальну експлуатацію.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 (повне рішення складено 28.01.2026) у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-ІНВЕСТ» та Державного реєстратора – приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни про усунення перешкод у користуванні майном відмовлено. Судові витрати у справі покладено на позивача.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково. Зменшено розмір витрат на правничу допомогу та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елгорт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» 25 000,00 грн витрат на правничу допомогу. У розподілі решти суми за заявою відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення від 14.01.2026, місцевий господарський суд виходив з того, що рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справах № 904/1641/20, № 904/5665/21, № 904/3440/22, № 904/367/24 визнано, що зведення ТОВ «АТБ-Інвест» огорожі № 28 та мостіння ІІ, ІІІ за адресою: м. Дніпро, проспект Петра Калнишевського, 1-А та подальше включення відомостей про них до Державного реєстру речових прав у складі нерухомого майна ТОВ «АТБ-Інвест» на підставі рішення приватного нотаріуса Зінкової Ю.Є. здійснено з дотриманням вимог законодавства, чинного на момент їх зведення та внесення відповідної інформації до реєстру. 
Суд визнав висновок експерта Чашина Д.Ю. від 16.06.2025 № 203/25 неналежним доказом з огляду на порушення нормативних вимог при його складанні, зокрема використання нормативних актів, що втратили чинність, непроведення огляду об`єкта за участю всіх учасників процесу, відсутність у експерта кваліфікації для проведення земельно-технічної експертизи. 
Господарський суд також зазначив, що позивач не довів порушення його права, набутого у 2025 році, діями відповідачів у 2019 році, а вимогу про виключення з опису об`єкта нерухомого майна огорожі та мостіння визнав неналежним способом захисту, оскільки така вимога не охоплюється переліком допустимих способів захисту, передбачених статтями 1, 2, 10, 11, 26, 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, суд зазначив, що позивач не є стороною договору оренди землі від 29.12.2003 і не може посилатися на порушення відповідачем-1 умов цього договору як на підставу для задоволення своїх вимог. Суд кваліфікував подання позову як спробу ревізії судових рішень в інших справах, що суперечить чинному законодавству.
Приймаючи додаткове рішення від 05.02.2026, місцевий господарський суд виходив з того, що заявлений ТОВ «АТБ-Інвест» розмір витрат на правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн є неспівмірним, непропорційним та не відповідає принципам справедливості, розумності та реальності, з огляду на те, що правова позиція відповідача-1 була сталою з моменту подачі позову та під час розгляду справ № 904/5665/21, № 904/3440/22, № 904/367/24, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, а Адвокатське об`єднання «Альянс» надавало правову допомогу відповідачеві-1 у наведених справах і було обізнано з усіма деталями. Суд визначив обґрунтованим та розумним розміром компенсації суму 25 000,00 грн.
Не погоджуючись з ухваленими рішенням та додатковим рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ» звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 у справі 904/3467/25, в якій просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ», скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 року у справі № 904/3467/25 та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та з апеляційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі 904/3467/25, в якій просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ», скасувати додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 року у справі № 904/3467/25 та постановити нове, яким задовольнити заяву ТОВ «АТБ- ІНВЕСТ» частково та зменшити заявлені судові витрати до 10 000,00 (десяти тисяч грн. 00 коп.).
Зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Щодо апеляційної скарги на рішення від 14.01.2026:
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, і таким, що підлягає скасуванню.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки умовам договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:04:021:0028, укладеного між Дніпропетровською міською радою та ТОВ «АТБ-Інвест», зокрема пунктам 4.2, 4.3, 5.3.2 Договору, якими встановлено обов`язок орендаря здійснювати будівництво будівель та споруд лише за письмовою згодою орендодавця, забезпечувати збереження та вільний, безперешкодний і безоплатний доступ до мереж і споруд міських комунікацій, інших інженерних об`єктів, об`єктів загального користування, а також доступ до об`єктів, що належать іншим особам. Однак ТОВ «АТБ-Інвест» без жодної згоди орендодавця улаштувало мощення й зведено огорожу безпосередньо перед головними воротами вхідної групи до об`єкта нерухомого майна позивача, чим блокується доступ до нього та можливість безперешкодної та безпечної експлуатації за цільовим призначенням. Апелянт також звертає увагу, що пунктом 3 рішення виконавчого комітету міської ради від 04.12.2006 № 4490 ТОВ «АТБ-Інвест» було зобов`язано після введення в експлуатацію об`єкта замовити оформлення правовстановлювальних документів на земельну ділянку по фактичному розміщенню, проте жодних дій для приведення документації у відповідність з фактичним станом справ здійснено не було.
Щодо обрання неналежного способу захисту прав, апелянт наполягає, що вимога про виключення з опису майна огорожі та мостіння є належним та ефективним способом захисту. Апелянт зазначає, що частина 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає особливості скасування рішень про реєстрацію прав, документів, на підставі яких зареєстровано права, та записів про державну реєстрацію прав, тобто стосується безпосередньо запису про право. У даному ж випадку вимога стосується виключення відомостей з опису об`єкта нерухомого майна в розділі, відкритому на такий об`єкт, а не зміни запису про право власності. Апелянт наводить структуру Державного реєстру речових прав, зазначаючи, що розділ об`єкта нерухомого майна містить окремо записи про права та обтяження, а також характеристики самого об`єкта з його описом, і виключення відомостей про мостіння та огорожу відбувається саме з опису об`єкта, при цьому запис про право власності жодних змін не зазнає. Апелянт посилається на статті 15, 16 Цивільного кодексу України, статтю 20 Господарського кодексу України, статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України», «Белеш та інші проти Чеської Республіки», статтю 1 Першого протоколу до Конвенції, постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 04.09.2018 у справі № 915/127/18, від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, зазначаючи, що обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, та мати наслідком повне припинення порушення його прав.
Щодо порушення норм процесуального права, апелянт вважає, що суд першої інстанції неправомірно визнав встановленими та такими, що не підлягають доказуванню, обставини, встановлені у справах № 904/2003/20, № 904/1641/20, № 904/5665/21, № 160/1779/20, № 904/3440/22, № 904/367/24. Апелянт зазначає, що у наведених справах учасниками були ТОВ з іноземними інвестиціями «НЗ-ІНВЕСТ», ПП «Новинка Плюс», ТОВ «Дубовий Гай», а не позивач ТОВ «ЕЛГОРТ», а тому відсутні підстави для звільнення від доказування відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України. 
Апелянт також зазначає, що ним надано новий доказ - висновок експерта № 203/25 від 16.06.2025, який суд необґрунтовано визнав недопустимим доказом, ґрунтуючись виключно на формальних підставах.
Апелянт наголошує, що внаслідок дій ТОВ «АТБ-Інвест» по зведенню мостіння та огорожі позивач повністю позбавлений можливості реалізації своїх правомочностей власника - володіння, користування та розпорядження, позбавлений можливості нормальної експлуатації свого майна та оформлення документів на землекористування відповідною часткою землі, що відповідно до статті 391 ЦК України є підставою для вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.
Підсумовуючи, апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права в частині невмотивованості, ненадання належної оцінки доказам у справі, необґрунтованості позиції суду, а також з порушенням норм матеріального права в частині звуження права позивача на вибір ефективного способу захисту своїх прав.
Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення від 05.02.2026:
Апелянт зазначає, що сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена ТОВ «АТБ-Інвест», є значно завищеною, а стягнута судом сума у розмірі 25 000,00 грн є неспівмірною з реальними адвокатськими витратами. Послуги, надані адвокатами Адвокатського об`єднання «Альянс», у своїй більшості є штучно завищеними, а визначений в акті здавання-приймання наданих послуг гонорар не є співрозмірним зі складністю справи.
Апелянт посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, зазначаючи, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, а угоди про сплату гонорару не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи те, чи були вони розумними.
Апелянт наголошує, що сума витрат є неспівмірною з обсягом виконаних робіт та складністю справи, оскільки справа не містить матеріального спору, а підготовлені відзив та заперечення є абсолютно тотожними з процесуальними документами, поданими у справах № 904/3440/22, № 904/1641/20, № 904/5665/21, № 904/367/24, про що неодноразово заявляв представник відповідача в судових засіданнях, а отже правова позиція по справі була сформована раніше і не потребувала значного часу для підготовки. 
Скаржник також зазначає, що ТОВ «АТБ-Інвест» не надано жодного обґрунтування про час, витрачений адвокатом на здійснення своїх дій, що є обов`язковим для розуміння співмірності таких витрат, посилаючись на постанову Касаційного господарського суду від 21.07.2020 у справі № 915/1654/19. 
Апелянт вважає, що реальними витратами на правову допомогу у даному випадку є сума 10 000,00 грн з урахуванням ПДВ за послуги, які реально були виконані, а саме: підготовка відзиву та заперечень ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» у справі та участь у судових засіданнях.
Позиція учасників справи, викладена у відзиві на апеляційну скаргу 
04.03.2026 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив третьої особи – Дніпровської міської ради на апеляційну скаргу, за змістом якого рішення суду першої інстанції вважає незаконним та необґрунтованим з огляду на наступне.
За доводами міської ради, виключення огорожі та мостіння з опису майна є належним та ефективним способом захисту права власності, оскільки дозволяє усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном без зміни запису про право власності.
Враховуючи, що позивач набув право власності на об`єкт нерухомого майна за договорами купівлі-продажу від 07.05.2025, включення огорожі та мостіння як складових майна обмежує експлуатацію та реалізацію прав власника, що порушує ст. 391 ЦК України та ст. 93, 152, 377 ЗК України.
На переконання третьої особи, обраний позивачем спосіб захисту - виключення з опису майна огорожі та мостіння є найбільш ефективним та забезпечує реальне усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.
Відповідачі-1, 2 не скористалися правом подати відзиви на апеляційні скарги, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішень суду першої інстанції.
Процесуальні дії суду апеляційної інстанції під час перегляду справи
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Кошля А.О., судді: Кучеренко О.І, Стефанів Т.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 (повне рішення складено 28.01.2026) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі 904/3467/25 (суддя Юзіков С.Г.). Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 (повне рішення складено 28.01.2026) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі 904/3467/25. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 31.03.2026 на 10:30 год.
02.03.2026 матеріали справи №904/3467/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
В судовому засіданні представник позивача (апелянт) вимоги викладені в апеляційних скаргах підтримав. Щодо справ на які посилається представник відповідача-1, зазначив, що позивачами були інші юридичні особи, лише бенефіціарним власником є одна й таж особа.
Представник відповідача -1 в судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечував, пояснив, що аналогічні позовні вимоги вже були предметом судового розгляду, було три схожі справи змінювався лише позивач, досліджувались в тому числі дії державного реєстратора, будь-яких порушень не виявлено. Враховуючи викладене просить скарги залишити без задоволення.
Представник відповідача-2 та третьої особи в судове засідання 31.03.2026 не з`явились, відомостей про причини неявки до суду на надали, про дату, час та місце проведення повідомленні належним чином, що підтверджується списком розсилки процесуальних документів сторонам по справі та довідками про доставку електронного листа від 24.02.2026 (том 2, а.с. 146-150).
Відповідно до положень ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи належне повідомлення учасників провадження про дату, час і місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для розгляду оскаржуваного рішення та з огляду на те, що явка повноважених представників в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія апеляційного суду дійшла висновку про можливість розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.
Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 31.03.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені в апеляційному порядку
Обставини, встановлені щодо рішення
08.01.2002, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чижиком О.С. за №61, ТОВ «АТБ-Інвест» набуло прав власності на об`єкти нерухомого майна (будівлі та споруди) за адресою АДРЕСА_1 , що мають наступні описи і характеристики: А-1, А*-1 комплекс критого ринку, збірні зал.бет., загальною площею 3797,9 м кв.; Д,г,д,І,К, Л,Я, Є, навіси зал.бет.; М під М навіс з естакадою зал.бет.; Х,Ц, Кіоски цегла; Ч, кіоск дощ; С Туалет, П-1 Будівля зарядної, цегла (заг.пл.54,9 м.кв.); Р Сміттезбірник, цегла; Огорожа 1-7.
12.01.2005 ТОВ «АТБ-Інвест» з фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , а саме: будівлі зарядної літ.П-1, заг.пл.54,9 кв.м, навіси літ. Г,Д, г», д», І, К, Л, Я, Є, сміттєзбірник літ. Р, туалет літ. С, кіоски літ. Х, Ц.Ч, огорожа 1-7.
17.08.2007 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ТОВ з іноземними інвестиціями «НЗ-ІНВЕСТ» уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна: навіси літ. Г, г», Д, д», Є, І, К, Л, Я; кіоски літ. Х, Ц, Ч; огорожа № 1-5; в будівлях та спорудах; по АДРЕСА_1 .
31.07.2008 виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» видано свідоцтво на право власності на будівлю магазину продовольчих товарів літ.А-1, А1-1, А2-1 площею 3 797,9 кв. м, по АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.07.2008 № 2418.
13.04.2009 ТОВ «АТБ- Інвест» з фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , а саме: в літ А-1, А, -1 А2 - 1 будівлі магазину продовольчих товарів на І-му поверсі приміщення поз. 35, 36, 37, 38,
За даними Позивача 26.08.2021 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 з ПП «Новинка плюс» уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна будівель та споруд - будівлі зарядної - П-1, сміттєзбірника- Р, вбиральні -С, огорожі- № 6, ворота -№7. 26.08.2021 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 з ПП «Новинка плюс» уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна - приміщень в літ А-1, А1-1 А 2-1 будівлі магазину продовольчих товарів на першому поверсі приміщення поз. 35, 36, 37, 38. 03 жовтня 2022 року ТОВ ІІ «НЗ-ІНВЕСТ» з ПП «НОВИНКА ПЛЮС» уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, споруд ринку, які складаються з: навіси літ. Г1, г2, Д1, д2, Є1, І1, К1, Л1, Я1; кіоски літ. Х1, Ц1, Ч1; огорожа № 1-5. 14 грудня 2023 року ПП «НОВИНКА ПЛЮС» з ТОВ «Дубовий Гай» уклали три договори купівлі продажу нерухомого майна за адресою: проспект Петра Калнишевського буд. №1а в м. Дніпро за реєстровими номерами 956, 952, 948.
7 травня 2025 року ТОВ «Дубовий Гай» з ТОВ «ЕЛГОРТ» (Позивач) уклали три договори купівлі-продажу зазначеного вище нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 : літ А-1, А1-1 А 2-1 будівлі магазину продовольчих товарів на першому поверсі приміщення поз. 35, 36, 37, 38; П-1 - будівля зарядної (заг.пл.54,9 м кв.м); Р - сміттєзбірник, С – вбиральня, № 6 – огорожа, № 7- ворота; Г1, г2, Д1, д2, І1, К1, Л1, Я1, Є1, . Х1, Ц1, Ч1; № 1-5 зареєстрованими під номерами 223, 231, 235.
Відповідно до інформації з Державного Земельного кадастру земельна ділянка, на якій розташоване вищезазначене нерухоме майно, що належить ТОВ «ЕЛГОРТ» за адресою: м. Дніпро, проспект П. Калнишевського (колишня вул. Косіора), 1а має кадастровий номер 1210100000:04:021:0028.
Вказана земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» (Відповідач-1), на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.12.2003р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б. строком на 15 років та поновленого строком до 19.11.2033 на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2003/20 від 30.06.2020.
За твердженням Позивача, документально, в розмірі необхідному для розміщення та належної експлуатації майна, земельна ділянка за ТОВ «ЕЛГОРТ» не переоформлена через не бажання та протидію ТОВ «АТБ-Інвест» у вигляді не надання згоди, та створення перешкод шляхом улаштування й зведення огорожі і мостіння, та їх реєстрації як невід`ємних складових (приналежностей цілого) об`єкта нерухомого майна.
Також Позивач стверджує, що улаштування мостіння та встановлення огорожі Відповідачем, здійсненне не лише із порушенням державних будівельних, протипожежних та санітарних норм, правил, але й з грубими порушеннями умов укладеного з ТОВ «АТБ-Інвест» договору оренди землі від 19.11.2003 року. Після зведення огорожі та улаштування мостіння Відповідачем-1 подано заяву про включення цих об`єктів до загального опису об`єкта нерухомого майна, як невід`ємних складових цілої речі (майнового комплексу). Однак, ці об`єкти (огорожа ти мостіння) не є складовими цілої речі, та рішення про реєстрацію змін шляхом включення їх до опису об`єкту вчинено без належних правових підстав (протиправно). За наслідками проведеної 10.10.2019 інвентаризації магазину продовольчих та непродовольчих товарів виготовлено новий технічний паспорт (інвентаризаційна справа №ДМР06770), і разом із тим, актом інженера з інвентаризації нерухомого майна від 10.10.2019 року визначено наявність (появу) в складі майна Відповідача-1 таких об`єктів як огорожа № 28 та мостіння ІІ, ІІІ, та вказано, що останні не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення їх улаштування/зведення - об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.
На підставі заяви Відповідача-1, та вищевказаного Акту інженера з інвентаризації нерухомого майна - 18.10.2019 року Відповідачем-2 прийнято рішення №49225515 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексним номером 28475016 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1672575012101 на підставі пункту 38 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 та внесено в відомості опису майна (фактично зареєстровано за Відповідачем-1, як складові об`єкта нерухомого майна) – такі об`єкти як огорожа № 28 та мостіння ІІ, ІІІ.
На переконання Позивача дії Відповідачів, в їх сукупності – вчинено без урахування умов договору оренди землі, та з порушеннями державних будівельних, санітарних, протипожежних норм і правил, й з грубими порушеннями прав та інтересів Позивача, оскільки створення (зведення та улаштування огорожі і мостіння) та їх реєстрація, в якості складових об`єкта нерухомості - повністю унеможливлюють нормальну безперешкодну експлуатацію належного на праві власності нерухомого майна (будівель та споруд ринку) Позивача. Наявність вищевказаних порушень підтверджується Висновком експерта № 203/25 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16.06.2025р.
Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору в даній справі.
До матеріалів справи додані копії постанов Верховного Суду: від 03.02.2021 у справі №904/1641/20, від 02.08.2022 у справі №904/5665/21, від 26.09.2023 у справі №904/3440/22, від 11.03.2025 у справі №904/367/24.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалив постанову від 03.02.2021 у справі № 904/1641/20 за позовом Дніпровської міської ради до 1) Державного реєстратора Приватного нотаріуса Зінкової Юлії Євгенівни, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1) Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ - Інвест» про визнання протиправним та скасування рішення № 49225515 від 18.10.2019 про внесення змін до запису про право власності № 28475016 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна реєстраційний № 1672575012101.
Наведеною постановою Верховний Суд постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2020 у справі № 904/1641/20 залишив без змін. В свою чергу, Центральний апеляційний господарський суд, постановою від 20.10.2020 у справі № 904/1641/20, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 скасував, прийняв нове рішення, в позові відмовив. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що рішення державного реєстратора не перешкоджає позивачу розпоряджатися земельною ділянкою, а його право, як власника земельної ділянки, не підлягає захисту шляхом скасування рішення державного реєстратора щодо внесення змін до запису про право власності, оскільки позивач захищає своє право не на об`єкт нерухомого майна, який зареєстровано, а як власник земельної ділянки, розміщення на якій тимчасових споруд не обмежує права власника після того, як строк користування земельною ділянкою закінчився. 
В постанові суду касаційної інстанції зазначено, що Суд дійшов виноску, що доводи скаржників про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у перелічених у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, не знайшли свого підтвердження. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалив постанову від 02.08.2022 у справі № 904/5665/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ-Інвест» до: (1) Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест», (2) Державного реєстратора – приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Олегівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Дніпровської міської ради про: 1) зобов`язання ТОВ «АТБ-Інвест» виконати демонтаж зведених/улаштованих огорожі й мостіння, відомості щодо яких внесені до опису об`єкту нерухомого майна відкритого розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 1672575012101 - 18.10.2019, та які позначено в технічному паспорті на об`єкт ТОВ «АТБ-Інвест» під позначками огорожа № 28 та мостіння II, III; 2) виключення з опису об`єкту нерухомого майна ТОВ «АТБ-Інвест» щодо якого відкрито розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 1672575012101 - огорожу № 28 та мостіння IІ, III, відомості про які включено за рішенням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни № 49225515 від 18.10.2019; 3) визнання за ТОВ II «НЗ-Інвест» права на оформлення користування земельною ділянкою по фактичному розміщенню об`єкта нерухомого майна, за адресою просп. Петра Калнишевського, 1А (Індустріальний район), орієнтовною площею 0,4000 га, за рахунок вилучення з користування ТОВ «АТБ-Інвест» частини земельної ділянки кадастровий номер - 1210100000:04:021:0028, площею 0,7010 га, з межами включаючи території під незаконно веденими та зареєстрованими в якості складових об`єкта нерухомого майна - мостінням та огорожею. 
Наведеною постановою Верховний Суд постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 904/5665/21 залишив без змін. За наслідками перегляду цієї справи в апеляційному порядку, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2021 залишено без змін. 
Приймаючи вказану постанову господарський суд апеляційної інстанції повністю підтримав обґрунтування місцевого господарського суду по суті спору. В свою чергу, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2021 у задоволенні позовних вимог у даній справі відмовлено.
Приймаючи вказане рішення місцевий господарський суд виходив з того, що на підставі набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 у справі № 904/2003/20 земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:04:021:0028 площею 0,7010 га до 19.11.2033 перебуває в оренді у ТОВ «АТБ-Інвест» і вказана обставина в силу приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), доказуванню не підлягає. 
Крім цього, рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області у справах № 904/5297/15 та № 904/7427/16 було встановлено, що до ТОВ II «НЗ-Інвест» право оренди частиною вказаної земельної ділянки у зв`язку із придбанням споруд, які розташовані на ній автоматично не перейшло. 
Водночас, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2020, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 904/1641/20 Дніпровській міській раді було відмовлено у задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Ю.Є. та ТОВ «АТБ-Інвест», третя особа - ТОВ II «НЗ-Інвест» про визнання протиправним та скасування рішення № 49225515 від 18.10.2019 про внесення змін до запису про право власності за номером 28475016, яким внесено зміни до запису про право власності за номером 28475016 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1672575012101 - магазин продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Дніпро, проспект Калнишевського Петра, 1-А, власником якого є ТОВ «АТБ-Інвест», в частині додавання в опис майна спірних огорожі та мостіння. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалив постанову від 26.09.2023 у справі № 904/3440/22 за позовом Приватного підприємства «Новинка Плюс» до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-інвест»; 2) державного реєстратора - Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгеніївни третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Дніпровська міська рада, про: 1) зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-інвест» виконати демонтаж зведених/улаштованих огорожі й мостіння, відомості щодо яких внесені до опису об`єкта нерухомого майна відкритого розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 1672575012101 - 18.10.2019, та які позначено в технічному паспорті на об`єкт ТОВ «АТБ-інвест» під позначками огорожа № 28 та мостіння II, III; 2) виключення з опису об`єкта нерухомого майна ТОВ «АТБ-інвест» щодо якого відкрито розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 1672575012101 - огорожу № 28 та мостіння II, III, відомості про які включено за рішенням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни від 18.10.2019 № 49225515. 
Наведеною постановою Верховний Суд постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.05.2023, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2023 у справі №904/3440/22 залишив без змін. При цьому, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2023 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.05.2023 рішення суду першої інстанції від 20.02.2023 залишено без змін. Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, правомірно встановили, що зведення ТОВ «АТБ-інвест» огорожі № 28 та мостіння ІІ, ІІІ за адресою: м. Дніпро, проспект Петра Калнишевського, 1 А та подальше включення відомостей про них до Державного реєстру речових прав в складі нерухомого майна ТОВ «АТБ-інвест» на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Ю. Є. було здійснено з дотриманням вимог законодавства, чинного на момент їх зведення та внесення відповідної інформації про них до вказаного реєстру. Зміна власника нерухомого майна (споруд ГІ, Д1, г2, д2, І1, К1, ЛІ, Я1, Є1, X1, Ц1, Ч1, № 1-5) за адресою: м. Дніпро, проспект Петра Калнишевського, 1А з ТОВ IІ «НЗ-ІНВЕСТ», яке є єдиним власником ПП «Новинка Плюс», на ПП «Новинка Плюс» не змінює та не впливає на преюдиційні обставини, встановлені щодо ТОВ «АТБ-інвест» у справах № 904/2003/20, №904/1641/20, № 904/5665/21, № 160/1779/20, в яких учасниками також були: ТОВ «АТБ-інвест», ТОВ II «НЗ-ІНВЕСТ», Дніпровська міська рада, відповідний державний реєстратор. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалив постанову від 11.03.2025 у справі № 904/367/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубовий гай» до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» і 2) Державного реєстратора – приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Дніпровська міська рада, про: 1) зобов`язаня ТОВ «АТБ-Інвест» виконати демонтаж зведених/улаштованих огорожі й мостіння, відомості щодо яких внесені до опису об`єкта нерухомого майна відкритого розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 1672575012101 - 18.10.2019 та які позначено в технічному паспорті на об`єкт ТОВ «АТБ-Інвест» під позначками огорожа № 28 та мостіння ІІ, ІІІ; 2) виключення з опису об`єкта нерухомого майна ТОВ «АТБ-Інвест» щодо якого відкрито розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 1672575012101 - огорожу № 28 та мостіння ІІ, ІІІ, відомості про які включено за рішенням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни № 49225515 від 18.10.2019. 
Наведеною постановою Верховний Суд залишив без змін постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2024 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2024 у справі № 904/367/24. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2024, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2024, в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. 
Верховний Суд в своїй постанові зазначив, що суди попередніх інстанцій дослідили, що ТОВ «Дубовий гай» є власником нерухомого майна (споруд ГІ, Д1, г2, д2, І1, К1, ЛІ, Я1, Є1, X1, Ц1, Ч1, № 1-5) за адресою: м. Дніпро, проспект Петра Калнишевського, 1-А на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2003, укладеного з ПП «Новинка Плюс». Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:04:021:0028, яка знаходиться в оренді у ТОВ «АТБ-інвест». ТОВ «Дубовий гай» не погоджується з тим, що ТОВ «АТБ-інвест» звело/улаштувало огорожу № 28 та мостіння ІІ, ІІІ, а також включило про них відомості в реєстр у складі головної речі, що, за доводами позивача, є незаконним та чинить йому перешкоди, що і стало причиною виникнення цього спору. Суди попередніх інстанцій, надавши оцінку наявним у матеріалах справи документам, врахувавши встановлені у справах № 904/2003/20, № 904/1641/20, № 160/1779/20, № 904/5665/21, № 904/3440/22 обставини, які (обставини) не спростовано позивачем при розгляді цієї справи відповідно до вимог ст. 74 ГПК України, та які є преюдиційними у цій справі відповідно до вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України, встановили, що зведення ТОВ «АТБ-інвест» огорожі № 28 та мостіння ІІ, ІІІ за адресою: м. Дніпро, проспект Петра Калнишевського, 1-А та подальше включення відомостей про них до Державного реєстру речових прав в складі нерухомого майна ТОВ «АТБ-інвест» на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Ю. Є. здійснено з дотриманням вимог законодавства, чинного на момент їх зведення та внесення відповідної інформації про них до вказаного реєстру. 
Обставини, встановлені щодо додаткового рішення
До Господарського суду Дніпропетровської області від Відповідача-1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
20.01.2026 суд прийняв до розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, розгляд заяви про розподіл судових витрат у справі вирішено проводити без виклику учасників справи. 
Позивач подав заяву про зменшення розміру заявлених судових витрат мотивовану тим, що Відповідачем-1 сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена. Сума витрат не є співмірною з обсягом виконаних робіт та складністю справи, підготовлений відзив є абсолютно тотожним з усіма процесуальними документами і викладеними в них позиціями, що були подані у справах № 904/5665/21, 904/1641/20 та 904/3440/22 (про що сам же Відповідач неодноразово заявляв в судових засіданнях), а отже не потребувало значного часу для підготовки відзиву та заперечень. Крім того Відповідач-1 не надав жодного обґрунтування про час, який було витрачено адвокатом на здійснення своїх дій, що є обов`язковим для розуміння співмірності таких витрат. У зв`язку з чим, Позивач вважає, що реальними витратами на правову допомогу в даному випадку є 10 000,00 грн. 
10.07.2025 ТОВ «АТБ-Інвест» (Клієнт) та Адвокатське об`єднання «Альянс» (Об`єднання) уклали Договір про надання правової (правничої) допомоги (далі Договір), за цим договором Об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правову (правничу) допомогу під час розгляду у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій справи № 904/3467/25 за позовом ТОВ «ЕЛГОРТ» до ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ», Державного реєстратора – приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни, третя особа - Дніпровська міська рада, - про усунення перешкод у користуванні майном.
Відповідно до умов Договору:
3.1 За надання Об`єднанням правової (правничої) допомоги за цим договором Клієнт сплачує Об`єднанню гонорар, розмір якого визначається за згодою Сторін у відповідних додаткових угодах до цього Договору та зазначається в актах здавання-приймання наданих послуг, підписаних обома Сторонами.
3.2 Гонорар сплачується Клієнтом Об`єднанню не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили, а у випадку здійснення касаційного провадження – не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту ухвалення судового рішення Верховним Судом, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Об`єднання, зазначений у наданому Об`єднанням рахунку на сплату гонорару.
6.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє протягом 3 (трьох) років.
10.07.2025 Сторони підписали Додаткову угоду № 1 відповідно у п. 3 якої визначили, що загальна вартість Послуг (гонорар) Об`єднання за цією Додатковою угодою за надання правової (правничої) допомоги у суді першої інстанції (Господарському суді Дніпропетровської області) складає 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 6 666,67 грн.; відповідна вартість послуг (гонорар) включає в себе повне супроводження справи в Господарському суді Дніпропетровської області (опрацювання матеріалів справи, законодавчої бази, що регулюють спірні відносини; участь у судових засіданнях; складання заяв по суті справи та інших заяв та клопотань; вчинення усіх інших необхідних процесуальних дій та складання інших необхідних процесуальних документів), та є незмінною (фіксованою) незалежно від кількості судових засідань, витраченого часу на підготовку всіх необхідних процесуальних документів, кількості підготовлених процесуальних документів, транспортних та інших витрат Об`єднання, пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги у суді першої інстанції.
У п. 4 Додаткової угоди Сторони погодили, що послуги за даною Додатковою угодою вважаються належним чином наданими Об`єднанням після підписання Сторонами Акту здачі-приймання таких послуг.
19.01.2026 Сторони підписали Акт здавання-приймання наданих послуг, про те, що Об`єднанням надано, а Клієнт прийняв у повному обсязі професійну правову (правничу) допомогу, обумовлену договором про надання правової (правничої) допомоги № 10/07-25 від 10.07.2025 та додатковою угодою № 1 від 10/07-25 від 10.07.2025, що стосується представництва Клієнта в Господарському суді Дніпропетровської області у справі № 904/3467/25 за позовною заявою ТОВ «ЕЛГОРТ» до ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ», Державного реєстратора – приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни, третя особа – Дніпровська міська рада, – про усунення перешкод у користуванні майном. 
Відповідно до п.2 зазначеного Акту розмір гонорару за надання Об`єднанням правової (правничої) допомоги Клієнту під час розгляду у Господарському суді Дніпропетровської області справи № 904/3467/25 за позовною заявою ТОВ «ЕЛГОРТ» до ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ», Державного реєстратора – приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни, третя особа – Дніпровська міська рада, – про усунення перешкод у користуванні майном, складає 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., в тому числі ПДВ.
Правові підстави та норми права, застосовані судом апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Положеннями частини першої статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
В силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).
Частиною 4 статті 373 Цивільного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно з частиною 1 статті 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю – це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Згідно з ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
За усталеними висновками Верховного Суду особа, яка використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власний кошт, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку (постанови Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 910/14524/19, від 04.09.2024 у справі № 904/2077/23).
Порушення прав власника земельної ділянки може бути усунене шляхом демонтажу споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 922/3166/20).
Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень користування належним йому майном (постанова Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 599/340/16-ц).
Як вбачається з матеріалів справи, у низці раніше розглянутих справ (зокрема № 904/1641/20, № 904/5665/21, № 904/3440/22, № 904/367/24), рішення у яких набрали законної сили, судами встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення цього спору. Зазначеними рішеннями, зокрема, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:04:021:0028 площею 0,7010 га перебуває у законному користуванні відповідача-1, а огорожа та мостіння входять до складу належного ТОВ «АТБ-Інвест» нерухомого майна як складові частини об`єкта нерухомості. Правомірність їх зведення та включення до складу майна була предметом судового розгляду та отримала належну правову оцінку.
Крім того, відповідність зазначених об`єктів будівельним нормам і правилам, а також відсутність перешкод у користуванні іншим майном підтверджується висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 1339-06 від 09.07.2021, який міститься у матеріалах відповідних справ.
З огляду на викладене, встановлені у зазначених справах обставини є преюдиційними у розумінні частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України та не підлягають повторному доказуванню у цій справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не брав участі у попередніх судових справах, не спростовують наведеного висновку. Сам по собі факт неучасті особи у розгляді інших справ не виключає преюдиційності встановлених у них обставин, якщо такі обставини стосуються правового режиму спірного майна та мають об`єктивний характер.
Суд також враховує, що позивач набув право власності на спірне нерухоме майно після ухвалення зазначених судових рішень, тобто вступив у вже існуючі правовідносини щодо цього майна. Відтак на нього поширюються наслідки встановлених судами обставин як на правонаступника у відповідних матеріальних правовідносинах.
Зміна власника нерухомого майна не впливає на правову оцінку обставин, встановлених судовими рішеннями, які набрали законної сили, та не є підставою для їх повторного дослідження.
При цьому спір у даній справі виник з приводу тих самих об`єктів нерухомого майна, тієї ж земельної ділянки та правомірності зведення і державної реєстрації огорожі та мостіння, які вже були предметом судового розгляду та отримали остаточну правову оцінку, у тому числі судами касаційної інстанції.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення доводів апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України.
Зазначені доводи зводяться до неправомірного ототожнення скаржником преюдиційних обставин із їх правовою оцінкою та фактично спрямовані на повторне дослідження обставин, установлених судовими рішеннями, що набрали законної сили.
Водночас відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України такі обставини не підлягають повторному доказуванню, що виключає можливість їх повторної перевірки в межах цього провадження.
Посилання скаржника на практику Верховного Суду є помилковими, оскільки ґрунтуються на її неправильному тлумаченні та не спростовують наведених висновків суду.
Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу, вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального встановлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії і правової визначеності. Відповідні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26.11.2019 у справі № 922/643/19, від 10.12.2019 у справі № 910/6356/19, від 31.05.2022 у справі № 910/18584/20
Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 910/19256/16 при застосовуванні частини 4 статті 75 ГПК України варто враховувати, що преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.
Частина сьома статті 75 ГПК України передбачає, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.
Звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Господарські суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших господарських справах. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 ГПК України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами встановленими ГПК України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.
Отже, господарський суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу (постанова Верховного суду від 30.08.2022 у справі №904/1427/21).
Звертаючись з апеляційною скаргою, ТОВ «ЕЛГОРТ» фактично стверджує, що встановлені у вказаних справах обставини не є преюдиційними, оскільки у розгляді даної справи беруть участь інші особи.
Крім того, скаржник зауважує, що у цій справі Позивачем подано новий доказ на підтвердження своєї позиції та спростування раніше встановлених обставин, а саме висновок експерта № 203/25 від 16.06.2025 року, який суд першої інстанції безпідставно не взяв зазначений доказ до уваги, пославшись виключно на формальні підстави.
Судова колегія апеляційного господарського суду вважає доводи скаржника необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що зміна фактичних обставин у правовідносинах сторін у розумінні частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України та відповідних правових висновків суду касаційної інстанції сама по собі не свідчить про втрату преюдиційного значення обставин, установлених судовими рішеннями у справах, розглянутих раніше.
При цьому, положення зазначеної норми не ставлять можливість її застосування у залежність від предмета або підстав позову у справах, у яких такі обставини були встановлені.
Відтак обставини, встановлені у судових рішеннях, що набрали законної сили, є преюдиційними та не підлягають повторному доказуванню у цій справі.
Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 у справі № 522/7758/14-ц також сформулював висновок про те, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі.
Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, встановив, що ТОВ «АТБ-інвест» є належним власником магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Дніпро, проспект Петра Калнишевського, 1А, у складі якого знаходяться огорожа №28 та мостіння ІІ, ІІІ. Також встановлено, що відповідач має оформлене право користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1210100000:04:021:0028 строком до 19.11.2033 р. Порушень майнових або інших прав ТОВ «ЕЛГОРТ» з боку ТОВ «АТБ-інвест» судом першої інстанції не встановлено, що підтверджується наданими доказами. Враховуючи зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Колегія суддів також відхиляє доводи скаржника щодо ненадання судом першої інстанції оцінки висновку експерта №203/25 від 16.06.2025 з огляду на наступне.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України перебачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінка доказів має свій зміст: визнання допустимості, належності, достовірності, вірогідності, достатності і взаємозв`язку всієї сукупності доказів.
За змістом статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 цього Кодексу.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2 ст. 77 ГПК України).
Судом першої інстанції надано оцінку наявним у матеріалах справи документам, серед іншого, висновку експерта №203/25 від 16.06.2025 р., зазначивши, що висновок, складений судовим експертом Чашиним Д. Ю., був виконаний з порушенням нормативних вимог, а саме: в своєму висновку експерт використовував (І) Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджену наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, яка втратила чинність 11.12.2023 на підставі Наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури № 939 від 12.10.2023, а також (ІІ) ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, які втратили чинність ще у 2018 році; - в порушення абз. 8 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судову експертизу» та п. 3.9 розділу ІІІ Інструкції про проведення експертиз відповідач-1 та інші учасники процесу не були запрошені для огляду об`єкта експертизи; - в порушенням абз.6 та абз.15 п.4.12 розділу ІV Інструкції про проведення експертиз у вступній частині висновку експерт не зазначає інформацію по якій справі проводиться експертиза (кримінальна, про адміністративне правопорушення, цивільна, господарська, адміністративна тощо) та чи підготовлений такий висновок для подання до суду; - посилання судового експерта на норми, які регулюють діяльність ринка, зокрема, на Правила пожежної безпеки на ринках, є недоречним, оскільки в правовстановлюючих документах Позивача відсутня інформація щодо належності вищевказаного нерухомого майна до споруд ринку. Крім того, судовий експерт не зазначив про наявність у нього кваліфікації для проведення земельно-технічної експертизи, а саме - 10.20. Дослідження з питань землеустрою. 
Отже, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції, були досліджені всі наявні в матеріалах справи докази відповідно до вимог ст. 86 ГПК України, які були достатніми для прийняття законного і обґрунтованого рішення, їм надана належна оцінка, а також були «почуті сторони», що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Проніна проти України») та правильно було застосовано норми ст. 75 ГПК України.
Щодо обраного позивачем способу захисту (виключення з опису майна огорожі та мостіння) слід зазначити наступне. 
Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
При цьому суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Зазначені право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).
Таким чином, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Пунктами 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19 дійшов висновку, що зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:
1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;
2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;
3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
Позовна вимога ТОВ «Елгорт» про виключення з опису об`єкта нерухомого майна ТОВ «АТБ-Інвест» спірних огорожі та мостіння, відомості про які внесено за рішенням приватного нотаріуса Зінкової Ю.Є. від 18.10.2019 р., не охоплюється переліком зазначених способів захисту і, таким чином, є неналежним способом захисту прав. Тому така позовна вимога не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції слушно зазначив, що належним способом захисту могло б бути звернення із позовом про скасування рішення державного реєстратора від 18.10.2019 , яким внесено зміни до опису об`єкта нерухомого майна ТОВ «АТБ-Інвест».
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо порушення норм матеріального права судом першої інстанції у зв`язку з нібито неприйняттям до уваги порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки. Щодо договору оренди землі від 29.12.2003 р., укладеного ТОВ «АТБ-Інвест», суд зазначає, що позивач не є стороною цього договору та, відповідно, не може посилатися на порушення умов договору відповідачем як підставу для задоволення своїх позовних вимог.
Щодо оскарження додаткового рішення суду першої інстанції
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 131 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
За положеннями статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України).
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно змісту пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).
Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Відповідно частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, Верховний Суд неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Відтак, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
Відповідно до матеріалів справи, представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-ІНВЕСТ» у справі № 904/3467/25 здійснювалось адвокатом Пищида Володимир Миколайович, який діяв на підставі Ордеру №1406172 від 14.07.2025 та Свідоцтва про адвокатську діяльність ДН5016 виданого 28.03.2018р.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем (заявником) у матеріали справи надано:
- договір №10/07-25 про надання правової (правничої) допомоги від 10.07.2025р.;
- додаткова угода №1 до Договору про надання правової допомоги №10/07-25 від 10.07.2025 від 10.07.2025р.;
- витяг з наказу АО «Альянс» від 30.05.2025 №б/н про прийняття Пищиди Володимира Миколайовича про прийняття на роботу;
- Акт здавання – приймання надання послуг до договору №10/07-25 від 10.07.2025 про надання правової допомоги від 19.01.2026р.
Зі змісту вказаного акту здавання-приймання наданих послуг вбачається надання АО «Альянс» Клієнту – ТОВ «АТБ-Інвест» у повному обсязі професійну правову (правничу) допомогу, обумовлену договором про надання правової (правничої) допомоги 10/07-25 від 10.07.2025 та додатковою угодою №1 від 10/07-25 від 10.07.2025, що стосується представництва Клієнта в Господарському суді Дніпропетровської області по справі №904/3467/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-ІНВЕСТ», Державного реєстратора – приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зінкової Юлії Євгенівни, третя особа – Дніпровська міська рада – про усунення перешкод у користуванні майном.
Розмір гонорару за надання Об`єднанням правової (правничої) допомоги Клієнту під час розгляду в суді першої інстанції даної справи, згідно з актом становить 50 000,00 грн, в т.ч. ПДВ.
Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000, 00 грн є підтвердженим належними та допустимими доказами.
Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги те, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
З матеріалів справи свідчить, що у п. 3 Додаткової угоди до Договору, укладеного між адвокатом та позивачем, сторони узгодили незмінну (фіксовану) суму гонорару незалежно від кількості судових засідань, витраченого часу на підготовку всіх необхідних процесуальних документів, кількості судових засідань, витраченого часу на підготовку всіх необхідних процесуальних документів процесуальних, транспортних та інших витрат Об`єднання, пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги у суді першої інстанції.
Отже умовами Договору не передбачено погодинного обчислення гонорару адвоката, натомість за умовами Договору вартість послуг адвоката не залежить від об`єму наданих ним послуг.
Судом першої інстанції вірно враховано, що саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (п. 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21). Допустимим є обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив`язки такої роботи до її погодинної або фіксованої вартості (такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 23.01.2025 у справі № 240/32993/23).
Наведене підтверджується численною усталеною практикою Верховного Суду, згідно з якою детальний опис робіт (наданих послуг) як окремий документ до суду не подавався, а Верховний Суд брав до уваги те, що такий детальний опис робіт (наданих послуг) міститься в інших наданих стороною доказах та визнавав достатніми надані стороною докази в їх сукупності (серед яких був відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) як окремий документ) на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу (постанови та додаткові постанови Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №910/18954/17, від 16.06.2021 у справі №904/1672/19, від 18.06.2020 у справі №873/91/19, від 25.11.2020 у справі №911/1006/19, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19, від 07.12.2020 року у справі №910/11361/19 та інші)».
Колегія суддів, дослідивши встановлені у справі обставини, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, а також врахувавши усталену судову практику, дійшла висновку про відсутність правових підстав для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу з мотивів ненадання погодинного розрахунку часу, витраченого адвокатом, за умови встановлення сторонами фіксованого розміру гонорару.
У зв`язку з наведеним, доводи скаржника щодо обов`язковості подання обґрунтування обсягу часу, витраченого адвокатом, як передумови для оцінки співмірності заявлених витрат, визнаються безпідставними та відхиляються судом.
Разом з тим, за висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 16.06.2022 р. у справі №873/244/21, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні цього питання обґрунтовано врахував: складність правовідносин у справі; обсяг та значення підготовлених і поданих адвокатом процесуальних документів; поведінку сторін під час розгляду справи. 
З огляду на викладене, вирішуючи питання щодо обґрунтованості та пропорційності витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати у розмірі 25 000,00 грн відповідають критерію розумності.
Зазначені витрати є необхідними та співмірними із обсягом фактично виконаної роботи представником у суді першої інстанції, з урахуванням складності справи, характеру спірних правовідносин, обсягу підготовлених документів та часу, об`єктивно витраченого на надання правничої допомоги.
Крім того, вказаний розмір витрат узгоджується з принципами розумності, пропорційності та справедливості, а також не перевищує звичайну вартість аналогічних правничих послуг, що свідчить про їх обґрунтованість.
Водночас, заявлений Відповідачем-1 розмір витрат у сумі 50 000,00 грн не є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та витраченим часом, не відповідає критеріям розумності, необхідності та пропорційності, а також не повною мірою узгоджується з принципами справедливості.
Колегія суддів також враховує, що матеріали справи не містять значного обсягу документів, які потребували б витребування, дослідження чи тривалого опрацювання, що свідчить про відсутність об`єктивної необхідності у понесенні витрат у заявленому розмірі.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання щодо зменшення витрат на правничу допомогу та визнає обґрунтованими доводи про їх завищеність.
З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн, яка є належним чином підтвердженою та підлягає розподілу.
Інші доводи скаржника не містять належного обґрунтування та не підтверджуються фактичними обставинами справи, у зв`язку з чим не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції та відхиляються як такі, що мають характер оціночних суджень.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі 904/3467/25 є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним і всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, та з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам.
Доводи апеляційних скарг не спростовують установлених судом першої інстанції обставин та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, а відтак підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень не вбачається.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі 904/3467/25 прийняті з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ» задоволенню не підлягають.
Вирішення питання щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 7 267,20 грн покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі 904/3467/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі 904/3467/25– залишити без змін.
Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛГОРТ».
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений 08.04.2026.

Головуючий суддя А.О. Кошля
Суддя О.І. Кучеренко
Суддя Т.В. Стефанів