Справа №567/1805/25
Провадження №2/567/93/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Венгерчук А.О. 
секретар - Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача – адвоката Кордиша А.А.
представника відповідача – адвоката Божко Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача, який є його батьком, на свою користь аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісячно до закінчення ним навчання, мотивуючи тим, що він з 19.08.2024 року навчається на денній формі навчання, за державним замовленням, в Національній академії внутрішніх справ, з терміном навчання 3 роки. 
Зазначає, що він не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, рухомого чи нерухомого майна, дивідендів чи інших доходів, вкладів на банківських рахунках не має. 
Вказує, що у зв`язку з навчанням працевлаштуватись та отримувати дохід він не має можливості, тому матеріально його забезпечує матір. 
Водночас вказує, що відповідач, який є його батьком, участі у добровільному порядку в його матеріальному утриманні не приймає. Відповідач має добрий стан здоров`я, тому має можливість та зобов`язаний надавати йому матеріальну допомогу, та вважає, що він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків як батька, хоча зобов`язаний це робити за приписами СК України. 
Зазначає, що його матір самотужки не може належно утримувати його та не має фінансової можливості повноцінно задовольнити усі його матеріальні потреби, оскільки працює помічником вихователя у Спеціальній школі в м.Острог, де отримує заробітну плату в розмірі 8000 грн., та окрім того має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_3 . 
Вказує, що відповідач має рівні з матір`ю обов`язки щодо його матеріального утримання, однак не бере належної участі у такому утриманні, та вважає, що він має таку можливість та згідно СК України зобов`язаний його утримувати, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою та проходить військову службу за мобілізацією, де отримує регулярний дохід, а відтак вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на його утримання. 
Посилається на те, що в зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги, оскільки змушений нести витрати на проїзд до місця навчання, на харчування та одяг, а також витрати на придбання підручників, канцелярського та іншого приладдя.
Після досягнення повноліття та у зв`язку з продовженням навчання він потребує матеріальної допомоги від батька, який на його думку може таку допомогу надавати, разом з тим його мати самотужки не має можливості його утримувати, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом.
Ухвалою суду від 16.10.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Ухвалою суду від 04.12.2025р. задовлено клопотання відповідача про витребування доказів, витребувано з Національної академії внутрішніх справ інформацію про розмір стипендії ОСОБА_1 .
Відповідач в поданому до суду відзиві заперечив проти позову та вказав, що твердження позивача про те, що він потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням не підтверджено належними доказами. Одночасно вказує на відсутність підстав для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина та пояснює, що він навчається у Національній академії внутрішніх справ за державним замовленням та отримує стипендію, а тому не потребує матеріальної допомоги. Також посилається на те, що на даний час він не перебуває на військовій службі, не працює та не має доходу. Окрім того на його утриманні перебуває неповнолітня донька, на утримання якої з нього стягнуто аліменти. Відтак заявлений позивачем розмір аліментів в зв`язку з навчанням в розмірі 1/6 частки його заробітку поставить його у скрутне матеріальне становище та просить відмовити в задоволенні позову.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.
В наданих суду поясненнях зазначив, що ОСОБА_1 навчається в Національній академії внутрішніх справ на денній формі та навчання буде тривати до 04.07.2027 року. Вказав, що ОСОБА_1 несе значні витрати у зв`язку з продовження навчання, зокрема для придбання продуктів харчування, одягу, взуття, придбання канцелярського приладдя, навчальних книг, на проїзд, витрати на мобільний інтернет, лікування та інші щоденні потреби. Матір ОСОБА_1 самотужки утримувати повнолітнього сина на період його навчання не має змоги, оскільки отримує мінімальну заробітну плату та має на утриманні неповнолітню доньку. Вказав, що відповідач участі в утриманні сина у зв`язку з продовженням навчання після досягнення ним повноліття не приймає, хоча має можливість брати достатню, належну та регулярну участь в його матеріальному утриманні та надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатним.
Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні відзиву на позовну заяву та просить відмовити в задоволенні позову. Вважає, що позов не обґрунтований та жодних доказів, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням позивачем не надано. Зазначає, що відповідно до ст.200 СК України суд при визначенні розміру аліментів як в твердій грошовій сумі, так і у частці від заробітку (доходу), має брати до уваги не тільки потребу сина та можливість батька надавати матеріальну допомогу, а також має враховувати обставини, вказані у ст.182 СК України. Вказує на те, що позивач заявляючи до відповідача, який є його батьком, вимогу про стягнення щомісячно аліментів у розмірі 1/6 частки його заробітку, не надає жодних належних та допустимих доказів на підтвердження спроможності батька сплачувати аліменти у заявленому розмірі та необхідності такої сплати.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 16.05.2022 року у справі № 567/346/22.
Під час спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії  НОМЕР_1 від 26.09.2007 року, відповідно до якого батьком вказано ОСОБА_2 , а матір`ю – ОСОБА_4 .
Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 16.05.2022 року з відповідача на користь ОСОБА_4 стягувались аліменти на утримання дітей : ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в розмірі 4 000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.04.2022 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно довідки Національної академії внутрішніх справ № 46/01-755 від 19.09.2025 року ОСОБА_1 навчається на 2-му курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, термін навчання становить з 19.08.2024 року по 04.07.2027. ОСОБА_1 на повному державному забезпеченні не перебуває.
Згідно довідки Спеціальної школи в м.Острог Рівненської обласної ради №57 від 02.07.2025, довідки №92 від 19.09.2025, ОСОБА_4 працює на посаді помічника вихователя з 01.07.2025 по даний час, розмір її доходу становить 8 000 грн. в місяць.
Згідно довідки ГУ ПФУ в Рівненській області від 15.12.2025 ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з в/ч НОМЕР_2 Національної Гвардії України в період з 27.04.2025 по 04.08.2025 та отримував дохід в розмірі 20 585,10 в місяць.
Згідно довідки ГУ ПФУ в Рівненській області від 17.02.2026 відомості про доходи ОСОБА_2 в період з вересня 2025 року по січень 2026 року відсутні. 
Згідно довідки про доходи від 04.02.2026 ОСОБА_1 навчається у Національній академії внутрішніх справ та розмір його доходу за період з серпня 2024 по грудень 2025 року становить 111 420,83 грн. без обов`язкових відрахувань.
З доводів позивача встановлено, що у зв`язку з тим, що він навчається на денній формі навчання в м.Києві він потребує матеріальної допомоги, зокрема, для придбання продуктів харчування, одягу, взуття, канцелярського приладдя, навчального матеріалу, мобільного інтернету, лікування, оплати за проїзд та для інших щоденних побутових витрат. Усі витрати на його утримання, які пов`язані з навчанням, здійснює він самостійно та його матір, так як відповідач участі в його утриманні не бере, однак отримуваних ним коштів та допомоги матері не достатньо для забезпечення його першочергових потреб. 
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проходив військову службу та отримував дохід, на даний час не працює, однак є працездатним, а відтак на переконання суду він має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину у зв`язку з продовженням ним навчання. 
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). 
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Вирішуючи спір, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків - визначений законодавчо прожитковий мінімум, який встановлюється законом про бюджет кожного року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028 гривень.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Відповідач доказів на підтвердження належної участі у матеріальному утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не надав, доказів щодо неможливості надавати матеріальну допомогу своєму синові у зв`язку з продовженням ним навчання суду не навів. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином відповідача та після досягнення повноліття останній навчається на денній державній формі навчання та витрати, пов`язані з його навчанням несе позивач та його матір, водночас відповідач не приймає участі в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, та доказів, які б спростовували встановлені судом обставини відповідачем не надано. 
Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є курсантом 2 курсу Національної академії внутрішніх справ та навчається, як здобувач освіти денної форми навчання. На повному державному забезпеченні ОСОБА_1 не перебуває, що підтверджується довідкою Національної академії внутрішніх справ.
Як курсант 2 курсу денної форми навчання ОСОБА_1 отримував стипендію розмір якої у 2025 році становив 7158-7670 грн. на місяць.
При цьому суд бере до уваги, що у зв`язку з навчанням безумовно мають місце витрати, пов`язані з придбанням канцелярського приладдя, навчальної літератури та інших необхідних предметів для навчання, а також витрати на продукти харчування, одяг, взуття, оплату за проїзд, мобільний інтернет, витрати на лікування, та на інші щоденні побутові витрати.
Водночас судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, добровільно не надає та відповідачем вказана обставина не спростована, та суд приходить до висновку про можливість надання відповідачем такої допомоги, а відтак про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/7 частки заробітку (доходу) щомісячно, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості.
При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги, що відповідач за віком та станом здоров`я є працездатним, а тому суд вважає, що у відповідача існує можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання у вищевказаному розмірі. 
Одночасно з наданих відповідачем доказів, вбачається, що останній, окрім інших витрат, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_3 . 
Також суд бере до уваги, що відповідач є працездатною особою, за станом здоров`я обмежень до праці немає, проходив військову службу, доказів звільнення з військової служби у встановленому законом порядку та доказів на підтвердження того, що він не має можливості надавати кошти на утримання сина, відповідач суду не надав.
Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд також бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як матір, так і батько дитини.
У постанові Верховного Суду в справі №635/1139/17 від 20.05.2020 зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
При покладенні фінансових обов`язків суд має забезпечувати баланс між інтересами сторін, зважаючи на обґрунтованість та доказовість вимог.
Враховуючи те, що обоє з батьків дитини повинні приймати участь в її матеріальному утриманні та вихованні, а також те, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/7 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання, однак не пізніше як до досягнення двадцяти трьох років, що буде достатнім для забезпечення першочергових потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання.
При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги отримуваний відповідачем середньомісячний дохід, разом з тим на переконання суду, в зв`язку з тим що на даний час відсутні відомості про продовження відповідачем проходження військової служби чи працевлаштування та враховуючи перебування на його утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , на утримання якої з нього стягуються аліменти, запропонований позивачем до стягнення з відповідача розмір аліментів (1/6 частка заробітку/доходу) буде обтяжливим для відповідача, а відтак такий розмір підлягає зменшенню до 1/7 частки заробітку/доходу відповідача.
Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 09.10.2025р., а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. 
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
На підставі викладене та керуючись ст.ст.182, 199-201 СК України, ст. ст. 5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти у розмірі 1/7 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.10.2025 р. і до закінчення ОСОБА_1 навчання, однак не пізніше як до досягнення двадцяти трьох років. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави 1211,20 грн. судового збору.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.  

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.04.2026.

Суддя Острозького районного суду	Венгерчук А.О.