Справа638/18482/23
Провадження № 1-кп/638/664/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судових засідань: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , 
обвинуваченого - ОСОБА_13 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023221070002378 від 08 вересня 2023 року, за обвинуваченням
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, займав посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії – начальника другої групи протитанкових ракетних комплексів протитанкового відділення першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 121 Кримінального Кодексу України (далі - КК України),

установив:

Наказом начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (про особовий склад) №224-ОС від 13.04.2023 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії – начальника другої групи протитанкових ракетних комплексів протитанкового відділення першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, та визнано таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою.
Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на момент вчинення злочину солдат ОСОБА_13 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.
Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_13 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_13 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи – органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Згідно ст. 6 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.
Однак, солдат ОСОБА_13 під час проходження військової служби, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії – начальника другої групи протитанкових ракетних комплексів протитанкового відділення першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, 06.09.2023 став на злочинний шлях та діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_16 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок отримання яких останній загинув.
Так, встановлено, що ОСОБА_13 , у період часу з 17.00 год по 22.30 год 06.09.2023 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи біля входу до будинку на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , під час вживання спиртних напоїв, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, на ґрунті виниклих неприязних відносин, діючи у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з прямим умислом, наніс невизначену кількість ударів кулаками рук та ногами по тулубу та голові потерпілого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В подальшому 07.09.2023 у проміжок часу з 05.00 год по 06.00 год (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_13 , побачивши біля входу до будинку території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , тіло потерпілого ОСОБА_16 , без ознак життя, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, маючи намір приховати сліди вчиненого злочину, самостійно перетягнув тіло ОСОБА_16 до кущів біля вуличного туалету вказаного домоволодіння та, залишивши його, поїхав з місця вчинення злочину у невідомому напрямку.
У ОСОБА_16 встановлено тілесні ушкодження у вигляді: набряку-набухання головного мозку з дислокацією стовбура, що проявилось сплощенням і вклиненням мигдалин мозочка у великий потиличний отвір; субдуральної гематоми з боку лівої скронево - тім`яно-потиличної долі із заходом в міжпівкульну щілину; дифузних темно-червоного кольору крововиливів під м`які мозкові оболонки в проекції верхньої поверхні лівої лобної та скронево-тім`яної долі, розмірами 5,3х4,8см та 7,8х5,4см, незначні крововиливи по борознах півкуль; в проекції лівої скронево - тім`яної долі головного мозку невизначеної форми з нечіткими контурами ділянку, розм`якшення речовини головного мозку, розмірами 4,5х3х0,7см, на фоні якого наявні множинні точкові, темно-червоного кольору крововиливи; на м`яких покровах голови з боку внутрішній поверхні в лівій скронево - тем`яній області та в проекції лівого скроневого м`яза невизначеної форми крововиливи; синець на волосистій частині голови в лівій скронево -тім`яній ділянці. Дана закрита черепно-мозкова травма голови є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя (пп.2.1.1 «, 2.1.2, 2.1.3.в, г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, Наказу №6 від 17.01.199р. МОЗ України»). Дані ушкодження утворились прижиттєво, в строк 30-40 хв. до моменту настання смерті.
Також у ОСОБА_16 встановлені переломи лівих ребр, а саме: 3-7 ребр по середньо ключичній лінії з порушенням цілісності пристінкової плеври; 9-11 по передньо пахвовій лініям; 8-11 по лопатковій лінії. Закриті переломи лівих ребр могли утворитись від неоднократної дії тупого твердого предмету в область передньої та лівої бокової поверхні грудної клітини. Так як дані переломи ускладнились лівобічним пневмотораксом по ступеню тяжкості мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкої ступеня тяжкості. (пп.2.1.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, Наказу №6 від 17.01.199р. МОЗ України»). Дані ушкодження утворились прижиттєво, в строк 30-40 хв. до моменту настання смерті.
Причиною смерті ОСОБА_16 явилась сукупна тупа травма тіла та голови.
Також встановлені множинні синці на голові, тулубі, забійна рана на верхній губі. Синці та забійна рана мають ознаки легкого тілесного ушкодження.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_13 за ч. 2 ст.121 КК України як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не визнав та вказав, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази його винуватості у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Так обвинувачений дав показання, що 05.09.2023 він повернувся з позиції, отримав дні відпочинку, перебував у смт Борова, та вирішив відпочити із своїми знайомими і випити спиртні напої. 
ОСОБА_13 зазначив, що коли вони зайшли до будинку, там перебував покійний ОСОБА_17 , раніше незнайомий обвинуваченому, ще декілька чоловік, і громадянин ОСОБА_18 почав нецензурно виражатися на адресу ОСОБА_17 , та неодноразово завдавати ударів. Далі вони заспокоїлися, ОСОБА_17 вийшов з будинку, але потім повернувся. При цьому обвинувачений сказав, що пити не буде з останнім. Потім вони пішли до магазину, а ОСОБА_17 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Потім ОСОБА_18 почав знову завдавати ударів ОСОБА_17 . 
В подальшому ОСОБА_13 переночував у т/з і поїхав на СТО, йому зробили автомобіль і він поїхав назад. В той час ОСОБА_19 і ОСОБА_18 вже не було. У будинку продовжили розпиття спиртних напоїв, але ОСОБА_13 хотів вже лягати відпочивати. 
Так ОСОБА_20 з ОСОБА_21 лягли відпочивати. Обвинувачений при цьому вказав, що не прокидався до 05 ранку, аж поки його не розбудив громадянин ОСОБА_22 , який повідомив про знайдений ним труп.
Далі обвинувачений побачив ОСОБА_19 , який лежав головою вниз на животі, і ОСОБА_20 був у шоці від цього, однак перевірив йому пульс, якого вже не було, та дихання. При цьому обвинувачений достеменно за вказаних обставин не переконався точно, чи помер ОСОБА_17 .
Потім ОСОБА_22 запропонував віднести або вивезти чи заховати труп ОСОБА_17 . При цьому швидку медичну допомогу чи поліцію не викликали, бо обвинувачений не знав, як правильно вчинити в тій ситуації. Потім ОСОБА_22 відвезли на позицію, обвинувачений прокинувся, приїхали працівники поліції, які забрали обвинуваченого.
ОСОБА_13 вказав, що його в поліції почали допитувати та погрожувати, запропонували вказати на особу, яка могла вчинити це кримінальне правопорушення. Потім почали тиснути на нього, що це він вчинив даний злочин. Але ОСОБА_13 при допиті в ДБР повідомляв про те, що ніякої бійки в нього з ОСОБА_23 не було, а лише мала місце словесна перепалка між ними.
В свою чергу, під час судових дебатів та своєму останньому слові обвинувачений ОСОБА_13 просив суд виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Захисники ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у судовому засіданні підтримали позицію обвинуваченого щодо того, що матеріали кримінального провадження не містять беззаперечних доказів вини ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та просили виправдати ОСОБА_13 у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Потерпіла ОСОБА_24 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі.
Прокурор, враховуючи відсутність судимості у ОСОБА_13 , відсутність обставин, які пом`якшують, та наявність обставини, що обтяжує покарання, а також те, що ОСОБА_13 являвся військовослужбовцем, який став на захист країни, захищав державу, просив визнати винним обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_13 залишити до набрання вироком законної сили без змін - тримання під вартою. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Ухвали слідчих суддів від 14.09.2023 та 19.09.2023 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно – скасувати.
Крім того, вина ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування з додержанням вимог КПК України та досліджених у судовому засіданні доказів, які суд вважає належними та допустимими, а саме:
- показами потерпілої ОСОБА_24 , яка вказала, що 06.09.2023 її покійний чоловік ОСОБА_25 збирався на «бойові» і тому з ним і не було зв`язку. Однак 08.09.2023 командир роти, де проходив службу чоловік, їй повідомив, що трапилося лихо з останнім і ОСОБА_17 загинув. Наступного дня з ТЦК та СП принесли «похоронку» і повідомили, що її чоловік загинув насильницькою смертю в смт Борова Харківської області. Свідку відомо, що в той час у ОСОБА_17 виник конфлікт з громадянином ОСОБА_13 , між ними була бійка, ОСОБА_16 були спричинені тілесні ушкодження: пом`ятина з лівого боку – «яма» в голові, переломи ребра, побиті губи, синяк під оком.
- показами свідка ОСОБА_26 , який зазначив, що разом з ОСОБА_13 проходив військову службу в 2023 році (орієнтовно в період часу з травня по вересень 2023 року) і останній був його підлеглим. Так у вересні 2023 року до нього зателефонував працівник поліції і запропонував приїхати до РУП в смт Борова, не пояснивши причину. Після прибуття до відділу поліції, свідок побачив там обвинуваченого і ОСОБА_26 дізнався про обставини вчиненого злочину, зокрема щодо виявлення трупа військовослужбовця чоловічої статі в будівлі в смт Борова, що загинув від спричинення йому тілесних ушкоджень. В свою чергу, ОСОБА_20 пояснив свідку, що нікого не вбивав, і його мав вранці забрати ОСОБА_27 , який власне і виявив труп у вказаному місці. Свідку також відомо, що тіло загиблого було виявлено між вхідними дверима будівлі, яка була непридатною для життя, та виходом з подвір`я. Однак хто саме разом з обвинуваченим там перебував до скоєння злочину йому достеменно невідомо. Самого ОСОБА_20 свідок охарактеризував як адекватного військовослужбовця, який однак інколи вживав спиртне, за що на останнього було одного разу складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому на момент події злочину ОСОБА_13 проживав в смт Борова.
- показами свідка ОСОБА_18 , який вказав, що 05.09.2023 о 13 год в смт Борова до нього підійшов ОСОБА_28 і повідомив про те, що хоче запросити посидіти відпочити і випити спиртні напої, на що він погодився. Обвинувачений приїхав на територію домогосподарства на т/з ВАЗ-2109 темно-зеленого кольору, був одягнений в червоних шортах та чорну футболку. Далі вони зайшли до будинку, потім вийшли на вулицю, випили декілька чарок горілки, як в той час підійшов чоловік з позивним « ОСОБА_29 » ( ОСОБА_30 ) і його дружина ОСОБА_31 , яким також налили їм по 100 грамів горілки, а згодом до компанії долучився і ОСОБА_17 , що був одягнений у військову форму. Останній випив та запалив цигарку разом з усіма, але щось сказав образливе і обвинувачений вдарив його долонею руки, від чого він перечепився і впав. Потім ОСОБА_17 дали знову сигарету, налили 100 грамів горілки. В той час в компанії перебували разом свідок, ОСОБА_28 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 ), ОСОБА_20 та « ОСОБА_29 ». ОСОБА_17 знову повернувся, знову випив спиртне, почав знову образливо висловлюватися, на що йому робили зауваження і обвинувачений знову вдарив останнього в правий бік, від чого він зігнувся, покашляв, близько 10 хв посидів на сходах, випив чарку горілки, і потім усі присутні перемістилися до будинку і сіли за стіл, продовжуючи розпиття спиртного. Далі знову підійшов ОСОБА_17 , ступив ногою у відро, перечепився через високий поріг і впав на спину. Потім ОСОБА_18 намагався привести його до тями, а «Танкіст», в свою чергу, вилив на його лице воду і ОСОБА_17 прийшов до тями, повідомивши, що з ним все добре. Далі останній знову повернувся в кімнату, випив, ОСОБА_20 знову наніс йому удар, бо той продовжував свої негативні висловлювання, від чого ОСОБА_17 сперся на двері, переступив поріг і сказав, що більше не питиме спиртне. Потім близько 01 год ночі ОСОБА_20 повідомив, що йде. В той час за столом перебували ОСОБА_18 , співмешканець ОСОБА_33 , ОСОБА_17 , і близько 02 год ночі свідок ліг відпочивати в коридорі. Вранці о 07 год 10 хв свідок зателефонував в таксі (в той час ОСОБА_34 вже не було). Потім о 07 год 25 хв ОСОБА_18 поїхав на таксі і близько 07 год 45 хв прибув у точку відправлення. При цьому свідок вказав, що обвинувачений наносив ОСОБА_17 удари кулаком правої руки наступним чином: перший удар – в лице; другий удар - в груди; третій – в груди. Крові на ОСОБА_17 від ударів не було, лише із задньої частини голови виступала кров, яку він витер серветкою.
- показами свідка ОСОБА_35 , яка зазначила, що 06.09.2023 близько 11 год 00 хв вона випивала спиртне у свого сусіда. В той час з ними були ОСОБА_36 , двоє військових, зокрема ОСОБА_20 (прізвища якого вона не знає), що був одягнений в червоні шорти. В той час останній почав бити свого товариша (ім`я якого вона не пам`ятає). Свідок вказала, що ОСОБА_20 говорив другу, щоб той знімав військову форму, бо він не має права її носити через загибель людей, та бив його ногами. Потім компанія продовжила випивати в будинку, товариш ОСОБА_20 вже був одягнений. Але ОСОБА_20 знову йому сказав, щоб той знімав форму, вилив на нього воду і продовжив бити ногами. Потім кудись подівся ОСОБА_36 , а військового ОСОБА_20 також не було. Свідок лягла відпочивати, і після того як прокинулася, у дворі виявили труп, що лежав на землі, прикиданий гілками дерев. Після приїзду працівників поліції, їх забрали до управління поліції для з`ясування обставин пригоди. Свідок зазначила, що всього ОСОБА_20 бив покійного близько 4-5 раз наступним чином: по спині, нирках, ребрах, а по голові чи наносив удари вона точно не знає. Крім ОСОБА_20 ніхто з компанії не бив покійного. Всього того дня свідок випила близько 500 грам-1000 грам горілки.
- показами свідка ОСОБА_37 , яка вказала, що у вересні 2023 року в смт Борова по вул. Центральній відпочивала компанія, яка поводила себе неадекватно та агресивно. Одного разу, коли свідок копала картоплю, до неї підійшли і повідомили, що біля туалету виявлено труп чоловіка. Свідок злякалася, побачила даний труп чоловіка у плавках, носках без решти одягу, після чого було повідомлено працівників поліції про дану подію. Коли працівники поліції показували фото трупа на мобільному телефоні, то свідок бачила, що лице покійного було закривавлене. Однак свідок вказала, що тіло трупа було «чисте», про сліди волочіння трупа їй нічого невідомо.
- показами свідка ОСОБА_38 яка вказала, що 06.09.2023 близько 20 год вона прийшла до будинку ОСОБА_39 в смт Борова по вул. Центральній. Свідок побачила, як військовий чоловік лежав на порозі в трусах і носках, облитий водою. В свою чергу, ОСОБА_40 намагався завести його в будинок. Далі вони випили спиртне і свідка забрав чоловік на ім`я « ОСОБА_41 » і вона перебувала в автомобілі. В свою чергу, на ліжку в будинку відпочивали обвинувачений та ОСОБА_42 . Потім було виявлено труп чоловіка. ОСОБА_41 злякався, що його можуть підозрювати в смерті останнього. В подальшому в управлінні поліції усіх очевидців події допитували для з`ясування обставин події. 
- показами свідка ОСОБА_22 , який зазначив, що з ОСОБА_43 він проходив військову службу в АДРЕСА_3 . Одного разу, точного часу він не пам`ятає, в 2023 році він випивав разом з компанією у дворі домогосподарства (всього було троє чи четверо військових разом з ОСОБА_20 ), а потім відпочивав у автомобілі. Після того, як свідок прокинувся, він зайшов до двору домогосподарства і біля порогу будинку помітив труп чоловіка у трусах з синцями в області ребер. В той час в будинку на ліжку перебували ОСОБА_20 та ОСОБА_42 . Свідок повідомив ОСОБА_34 про те, що лежить труп на подвір`ї, однак останній промовчав, почувши цю інформацію, але при цьому здивувався. Далі ОСОБА_30 та ОСОБА_20 пішли разом дивитися на труп, а потім ОСОБА_30 пішов до автомобіля. Також свідок вказав, що він труп не переносив, гілками дерев не закидував. 
- показами свідка експерта ОСОБА_44 , яка проводила огляд трупа ОСОБА_16 , яка вказала, що всі наявні ушкодження на трупі останнього були зазначені у відповідному висновку експерта. Зокрема, смерть настала від сукупної травми тіла і голови, закритої черепно-мозкової травми, множинних переломів лівих ребр. При цьому удари наносилися більш з лівої сторони. Такі травми могли виникнути від ударної дії в область голови, крововиливів, гематом, переломів ребр. Разом з тим отримана потерпілим за 30-40 хв до смерті ЗЧМТ малоймовірно могла утворитися при падінні з висоти власного росту. При цьому, вказала, що якби людина ударилася таким чином, то тілесні ушкодження були б наявні з протилежної сторони. В даному випадку, як вказала свідок, вони утворилися від дії тупих предметів, ударів, а слідів волочіння трупа виявлено не було. Також експерт зазначила, що труп ОСОБА_16 оглядався з 10 год 00 хв 08.09.2023, час смерті останнього: 24 години до 10 год 08.09.2023. При цьому також акцентувала увагу на тому, що експерт не встановлює, яким саме тупим предметом наносилися ушкодження (палицею, рукою, ногою наприклад). Однак наявні тілесні ушкодження ОСОБА_45 могли виникнути від дії як взутої, так і роззутої ноги. Разом з тим при збереженні свідомості покійний міг продовжувати виконувати рухи в обмеженій кількості. 
- показами свідка експерта ОСОБА_46 , завідуючої відділення СМЕ трупів, яка зазначила, що підтверджує наданий нею відповідний висновок експерта, який було зроблено на підставі матеріалів, наданих слідчим (висновок експерта по трупу, протокол огляду місця події, протоколу слідчого експерименту разом з цифровими носіями інформації). Так, дійсно свідчення свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_35 під час слідчого експерименту за участю останніх в цілому не суперечили обставинам кримінального провадження. Разом з тим, вказала, що по показаннях свідка ОСОБА_35 механізм травм голови ОСОБА_16 не відображено, а по показах свідка ОСОБА_18 – закрита черепно-мозкова травма покійного не могла виникнути 05.09.2023. В свою чергу, давність настання смерті ОСОБА_16 визначити неможливо було, орієнтовно смерть настала за 10-12 год до огляду трупа на місці події експертом. В свою чергу, тілесні ушкодження наносилися від дії тупих предметів (як руки, ноги (взутої у взуття так і без останнього). Давність травм становила 30-40 хв до настання смерті.
- показами свідка експерта ОСОБА_47 , яка безпосередньо досліджувала надані на екпертизу шорти, що, вказала, що на лицевій поверхні було виявлено сліди крові в 5 об`єктах, була встановлена група крові – друга група, яка співпадає з групою крові ОСОБА_16 (тобто походження від останнього цієї крові не виключається). 

При цьому суд вказує, що з огляду на неможливість допиту інших свідків, які були допитані під час досудового розслідування даного кримінального провадження, від допиту решти свідків, заявлених стороною обвинувачення, прокурор у судовому засіданні відмовилася у зв`язку з неможливістю забезпечення їхньої явки до суду.

Окрім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується дослідженими судом наступними письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження:
- рапортом від 07.09.2023 інспектора-СПД №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_48 , згідно якого 07.09.2023 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №2054 від 07.09.2023 про те, що 07.09.2023 о 15 год 12 хв за адресою: смт Борова, вул. Центральна виявлено труп оголеного чоловіка в шкарпетках та трусах біля загального туалету: обличчя розбите, на обличчі кров (а.с.10, т.3);
- даними протоколу огляду місця події від 07.09.2023 з фототаблицею до нього та відеозаписом, згідно якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де було вилучено: чоловічу футболку ЗСУ зеленого кольору хакі, поміщену до паперового опечатаного конверта; змив речовини бурого кольору (РБК) з дверей між коридором і кімнатою №1, поміщений до паперового опечатаного конверта; пару кросівок зеленого кольору хакі 42 розміру, поміщені до картонного опечатаного короба; пару ботинок коричневого кольору хакі 43 розміру, поміщені до картонного опечатаного короба; змив речовини бурого кольору (РБК) з підлоги кімнати №2, поміщений до паперового опечатаного конверта; штани термобілизни ЗСУ забруднені, поміщені до паперового опечатаного конверта; кофту (футболка з довгим рукавом) термобілизни ЗСУ, забруднена та з РБК, поміщена до паперового опечатаного конверта; недопалок цигарки з РБК, поміщений до паперового опечатаного конверта; 1 відрізок липкої стрічки зі слідом папілярного візерунку з пляшки з-під коньяку «Амбер» з 1-ї кімнати, поміщений до паперового опечатаного конверта;2 недопалки від цигарок «Ротманс» з попільнички в 1-й кімнаті, поміщені до паперового опечатаного конверта; 1 недопалок від цигарки «Прилуки» з попільнички в 1-й кімнаті, поміщений до паперового опечатаного конверта; 1 недопалок від цигарки «LD» з попільнички в 1-й кімнаті, поміщений до паперового опечатаного конверта (а.с.13-36, т.3);

- висновком експерта №12-17/176Брт/23 від 03.10.2023, згідно якого на підставі даних СМЕ трупа ОСОБА_16 на секції встановлені набряк-набухання головного мозку з дислокацією стовбура, що сплощенням і вклиненням мигдалин мозочка у великий потиличний отвір; виявлена субдуральна з боку лівої скронево-тім`яно-потиличної долі з заходом в міжпівкульну щілину; визначені дифузні темно-червоного кольору крововиливи під м`які мозкові оболонки в проекції верхньої поверхні лівої та скронево-тім`яної долі, розмірами 5,3х4,8см та 7,8х5,4см, незначні крововиливи по борозна в проекції лівої скронево-тім`яної долі головного мозку невизначеної форми з нечіткими контурами ділянку розм`якшення речовини головного мозку, розмірами 4,5х3х0,7см, на фоні якого вбачаються м точкові, темно-червоного кольору крововиливи; на м`яких покровах голови з боку внутрішньої у лівій скронево - тем`яній області та в проекції лівого скроневого м`яза невизначеної форми крововили синець на волосистій частині голови в лівій скронево-тім`яній ділянці мається синець. З огляду на характер травми, локалізацію тілесних ушкоджень, це може свідчити про місце прикладання сили, явилась дія тупого твердого предмету зі значною силою в ді травма голови могла виникнути в результаті ударної дії тупого твердого предмету зі значною силою в область лівої скронево-тім`яної ділянки голови. Ступенем тяжкості, стосовно до живих осіб, закрита мозкова травма голови носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для ж (пп. 2.1.1 «, 2.1.2, 2.1.3.в, г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкод Наказу №6 від 17.01.1995р. МОЗ України»). Дана закрита черепно-мозкова травма голови прижиттєво, та могла виникнути в строк 30-40 хвилин до моменту настання смерті, що підтверджено результатами судово-гістологічного дослідження та цитологічними даними та результатами судово-гістологічного дослідження та цитологічної методики дослідження. Після миття тіла мозкової травми він міг здійснювати цілеспрямовані дії в обмеженому обсязі, за умови збереження свідомості. Також при судово-медичній експертизі трупу встановлені наступні тілесні ушкодження: лівих ребр: 3-7 ребер по середньо ключичній лінії з порушенням цілісності пристінкової плеври; 9-11 передньо пахвовій лініям; 8-11 по лопатковій лінії. Закриті переломи лівих ребр могли утворитися від не однократної ударної дії тупого предмету в область передньої та лівої бокової поверхні грудної клітини. Так як дані пер ускладнились лівобічним пневмотораксом, то за ступеню тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ТЯЖКОЇ ступеня тяжкості по критерію небезпеки для життя (пп. 2.2.1 «Правил судово-мед визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень Наказу №6 від 17.01.1995р. МОЗ України»). Пошкодження утворились прижиттєво, в строк 30-40 хвилин до моменту настання смерті підтверджуються об`єктивними даними та результатами судово-гістологічного дослідження, цитологічного методу дослідження. На підставі вищевикладеного причиною смерті ОСОБА_49 стала сукупна тупа травма тіла та голови. Також встановлені множинні синці на голові, тулубі, забійна рана на верхній губі. Синці та забійна рана могли виникнути від неоднократного ударної дії тупого твердого предмету ступеню тяжкості мають ознаки тілесних ушкоджень ЛЕГКОГО ступеня тяжкості (пп. 2.3.2 б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень Наказу №6 від 17.01.1995р. МОЗ України»). Враховуючи характер, множинність та локалізацію ушкоджень, встановлених при судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_16 , можливість утворення всіх їх при падінні його на площині (з висоти власного зросту) виключена. На трупі сліди волочіння не виявлені. При судово-медичній експертизі крові та сечі трупа гр-на ОСОБА_50 , 1978 р. виявлений етиловий спирт в кількості: в крові 2,52%, в сечі – 1,98% (на підставі офіційних таблиць та застосовуються до живих осіб, має ознаки алкогольного сп`яніння середньої ступені). Метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутіловий, н-бутіловий, н-аміловий спирти не виявлені. При судово-імунологічному дослідженні встановлено: Кров від трупа ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 , н. н. належить до групи А з ізогемаглютинінами анти-В. Копія протоколу огляду трупа не надавалась, а тому встановити давність настання смерті представляється можливість. З огляду на ступінь розвитку трупних явищ, встановлених при огляді трупа в секційній залі: «…Труп холодний на дотик по всіх поверхнях... Трупне задубіння добре виражене у всіх досліджуваних групах м`язів (в м`язах обличчя, шиї, верхніх і нижніх кінцівок)... Шкірні покрови тіла в зяганому бліді. Трупні плями рясні, зливні, фіолетового кольору, вбачаються по задній і частково бічних поверхнях тіла, при натисканні пальцем з інтервалом тричі в поперековій області з силою близько 2 кг / см2 свій колір не змінюють (10годин 00 хвилин). Гнильні та інші пізні трупні зміни не виражені…», вважаю, що смерть гр. ОСОБА_16 настала не менш ніж за 24 годину до огляду трупа в секційній залі (а.с.43-46, т.3);

- ухвалою слідчого судді Дзержинського (Шевченківського) районного суду міста Харкова від 12.09.2023 про надання дозволу на проведення огляду за правилами обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 37-38, т.3);
- ухвалою слідчого судді Дзержинського (Шевченківського) районного суду міста Харкова від 14.09.2023 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події 07.09.2023 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.41-42, т.3);
- протоколом огляду речей (документів) від 09.09.2023, згідно якого оглянуто автомобіль ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_2 темного - зеленого кольору (а.с.56-57, т.3);
- протоколом огляду речей (документів) від 09.09.2023, згідно якого оглянуто шорти червоного кольору та футболку чорного кольору, які добровільно видав працівниками поліції ОСОБА_13 , пояснивши, що в саме цьому одязі він був одягнений 07.09.2023 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.59-61, т.3);
- даними протоколу огляду місця події від 07.09.2023 з фототаблицею до нього та відеозаписом, згідно якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де було вилучено військовий камуфляжний кітель, військові камуфляжні штани з коричневим ременем, військовий квиток на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчення водія ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мобільний телефон (смартфон) в чорному чохлі-книжці, шорти червоного кольору, футболку чорного кольору (а.с.62-67, т.3);
- ухвалою слідчого судді Дзержинського (Шевченківського) районного суду міста Харкова від 18.09.2023 про надання дозволу на проведення огляду за правилами обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 68-69, т.3);
- ухвалою слідчого судді Дзержинського (Шевченківського) районного суду міста Харкова від 19.09.2023 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події 09.09.2023 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.71-73, т.3);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, згідно якого ОСОБА_18 впізнав особу на ім`я ОСОБА_20 , який 05.09.2023 близько 17 год 00 хв, 17 год 30 хв, 22 год 20 хв наносив іншому незнайомому йому військовослужбовцю удари кулаками по різних ділянках тіла та голові (а.с.126-129, т.3);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, згідно якого ОСОБА_51 впізнала особу на ім`я ОСОБА_20 , який був одягнений в червоні шорти та чорну футболку та який 06.09.2023 наносив удари руками та ногами по різних частинах тіла та голови іншому військовослужбовцю на ім`я ОСОБА_17 (а.с.130-133, т.3);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, згідно якого ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_13 , який разом з ним 06.09.2023 близько 14 год 00 хв приїхав на адресу: АДРЕСА_3 ; в подальшому 07.09.2023 близько 05 год-06 год ранку переніс тіло загиблої людини (а.с.134-137, т.3);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, згідно якого ОСОБА_38 впізнала особу, яку бачила 06.09.2025 близько 20 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_3 , та яка була одягнена в червоні шорти та чорну футболку (а.с.141-144, т.3);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, згідно якого ОСОБА_52 впізнав особу яка була у червоних шортах та чорній футболці, та між якою близько 17 год 00 хв 06.09.2023 за адресою: АДРЕСА_3 відбувся словесний конфлікт з іншими військовослужбовцем під час розпиття спиртних напоїв (а.с.145-148, т.3);
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього та відеозаписом від 22.09.2023 за участю свідка ОСОБА_35 , згідно якого встановлювався механізм та характер нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . ОСОБА_16 , що мало місце 06.09.2023 року близько 17 год 00 хв, 20 год 00 хв, та де саме вона побачила тіло загиблого ОСОБА_16 07.06.2023 в післяобідній час (а.с.157-164, т.3);
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього та відеозаписом від 22.09.2023 за участю свідка ОСОБА_22 , згідно якого останній розповів про обставини виявлення тіла невідомої йому особи без ознак життя та верхнього одягу із синцями на голові та тулубі, слідами крові на обличчі, яке він виявив 07.06.2023 близько 05 год-06 год ранку неподалік входу до будинку по АДРЕСА_3 , а також вказав напрямок куди саме ОСОБА_13 переніс тіло загиблого в напрямку туалету у дворі будинку за вказаною адресою (а.с.165-171, т.3);
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього та відеозаписом від 22.09.2023 за участю свідка ОСОБА_18 , згідно якого встановлювався механізм та характер нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 ОСОБА_16 , що мало місце 06.09.2023 року близько 17 год 00 хв, 17 год 30 хв, та 22 год 30 хв, де саме вона побачила тіло загиблого ОСОБА_16 07.06.2023 в післяобідній час (а.с.171-180, т.3);
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього та відеозаписом від 22.09.2023 за участю свідка ОСОБА_53 , згідно якого останній розповів, де саме 07.06.2025 близько 15 год 00 хв він побачив тіло загиблого чоловіка (а.с.181-186 , т.3);

- висновком експерта №10-14/90-Дм/23/12-17/176-Брт/23 від 30.10.2023, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку було проведено судово-медичним експертом ОСОБА_54 (згідно з «Висновком експерта» № 12-17/176Ерт/23), наданих на експертизу матеріалів кримінального провадження, у відповідь на питання, що підлягають вирішенню, приходжу до наступних підсумків: 1-2. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_16 були встановлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця на волосистій частині голови в лівій скронево-тім`яній ділянці з крововиливами в м`які покрови голови і в лівий скроневий м`яз в його проекції, крововиливу під тверду мозкову оболонку на рівні лівих скроневої, тім`яної і потиличної частки головного мозку, дифузних крововиливів під м`які мозкові оболонки на рівні опуклих поверхонь лівих лобної, скроневої і тім`яної часток головного мозку, ділянки забою лівих скроневої і тім`яної часток головного мозку; синець в правій навколоочній ділянці; забита рана на верхній губі справа; забита рана на синю на червоній облямівці верхньої губи зліва; закрита тупа травма грудної клітки у вигляді чотирьох синців на передній поверхні грудної клітки зліва (в проекції 2-го ребра, в проекції 3-4 ребр, в проекції 5-го ребра і в проекції 6-9 ребр), розповсюдженого переривчастого синця на лівій бічній поверхні грудної клітки в проекції 5-11 ребр, масивних крововиливів в підшкірно-жирову клітковину і грудні м`язи в проекції синців, крововиливу в стінку навколосерцевої сумки по передній поверхні, множинних ділянок забою лівої легені, прямих переломів лівих 3-7 ребр по середньо-ключичній лінії з розривами пристінкової плеври, переломів лівих 3-7 ребр по передньо-пахвовій лінії і лівих 8-11 ребр по лопатковій лінії; синець на лівій бічній поверхні черевної стінки; синець на передній поверхні грудної клітки справа в проекції 2-3 ребр. Свідчення ОСОБА_18 , надані під час слідчого експерименту за його участю від 22.09.2023 р., згідно з якими постраждалому нападником 05.09.2023 р. були нанесені неодноразові удари кулаком в груди, в ділянку обличчя і тулуба, в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині можливого способу спричинення деяких з ушкоджень, що були встановлені на трупі постраждалого ОСОБА_16 , а саме, синців на обличчі і тулубі і, можливо, забійних ран на губах; в той час як закрита-черепно-мозкова травма і закрита травма грудної клітки, встановлені при експертизі трупа ОСОБА_16 , що перебувають в причинному зв`язку з настанням його смерті, з урахуванням їх характеру, обсягу і давності утворення, не могли бути спричинені постраждалому 05.09.2023 р. Свідчення ОСОБА_35 , надані під час слідчого експерименту за її участю від 22.09.2023 р., в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині способу спричинення і механізму утворення закритої тупої травми грудної клітки, встановленої при експертизі трупа ОСОБА_16 (множинні удари ногами постраждалому, який знаходився в положенні лежачи, спричинені 06.09.2023 р.). В той же час, механізм утворення закритої черепно-мозкової травми у ОСОБА_16 в свідченнях ОСОБА_55 не відображений. Оцінка відповідності судово-медичних даних саме обставинам випадку не належить до компетенції судово-медичного експерта. В сучасній судово-медичній науці базовим критерієм для встановлення давності настання смерті є показники термометрії трупа. Інші критерії (трупне заклякання, трупні плями) є суб`єктивними, мають лише орієнтовне значення і використовуються для коригування часового інтервалу, в межах якого настала смерть, встановленого на підставі визначення ректальної температури. Згідно з протоколом огляду місця події за участю лікаря-судово-медичного експерта ОСОБА_54 : «...Труп на дотик холодний, трупне заклякання добре виражене. Трупні плями проглядаються на задній поверхні тулуба, зливні, фіолетового кольору, при натисканні пальцем у поперековому відділі блідніють та відновлюють свій колір через 55-58 сек., гнилісні зміни не виявлені...». Достовірно встановити давність настання смерті ОСОБА_16 на підставі зафіксованих в «Протоколі» судово-медичних даних не виявляється за можливе головним чином, через відсутність даних термометрії трупа. Орієнтовно, смерть ОСОБА_16 могла настати не менш ніж за 10-12 годин до огляду його трупа на місці події. (а.с.188-189, т.3);

- висновком експерта №12-17/176-Брт/23 від 03.10.2023, згідно якого на секції встановлений набряк-набухання головного мозку з дислокацією стовбура, що проявляється сплощенням і вклиненням мигдалин мозочка у великий потиличний отвір; виявлена субдуральна гематома з боку лівої скронево-тім`яно-потиличної долі з заходом в міжпівкульну щілину; визначаються дифузні темно-червоного кольору крововиливи під м`які мозкові оболонки в проекції верхньої поверхні лівої лобної та скронево-тім`яної долі, розмірами 5,3х4,8 см та 7,8х5,4 см, та незначні крововиливи по борознах півкуль; в проекції лівої скронево-тім`яної долі головного мозку невизначеної форми з нечіткими контурами ділянка розм`якшення речовини головного мозку, розмірами 4,5х3х0,7 см, на фоні якого вбачаються множинні точкові, темно-червоного кольору крововиливи; на м`яких покровах голови з боку внутрішньої поверхні в лівій скронево-тім`яній області та в проекції лівого скроневого м`яза з невизначеної форми крововиливом; у волосистій частині голови в лівій скронево-тім`яній ділянці мається синець. З огляду на характер травми, локалізацію тілесних ушкоджень, це може свідчити про те, що місцем прикладання сили явилась ліва скронево-тім`яна ділянка голови. Дана закрита черепно-мозкова травма могла виникнути в результаті ударної дії тупого твердого предмету зі значною силою в області лівої скронево-тім`яної ділянки голови. За ступенем тяжкості, стосовно до живих осіб, закрита черепно-мозкова травма голови носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (пп. 2.1.1 а, 2.1.2, 2.1.3 в, г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 від 17.01.1995 р. МОЗ України»). Дана закрита черепно-мозкова травма голови виникла прижиттєво, та могла виникнути в строк 30-40 хвилин до моменту настання смерті, що підтверджується об`єктивними даними та результатами судово-гістологічного дослідження. Після отримання черепно-мозкової травми він міг здійснювати цілеспрямовані дії в обмеженому обсязі, за умови збереження свідомості. Також при судово-медичній експертизі трупа встановлені наступні тілесні ушкодження: переломи лівих ребр: 3-7 ребр по середньо-ключичній лінії з порушенням цілісності пристінкової плеври; 9-11 по передньо-пахвовій лініям; 8-11 по лопатковій лінії. Закриті переломи лівих ребр могли утворитися від неоднократної ударної дії тупого твердого предмету в область передньої та лівої бокової поверхні грудної клітини. Так як дані переломи ускладнились лівобічним пневмотораксом, то по ступеню тяжкості мають ознаки тілесних ушкоджень ТЯЖКОЇ ступені тяжкості по критеріям небезпеки для життя (пп. 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 від 17.01.1995 р. МОЗ України»). Дані пошкодження утворилися прижиттєво, в строк 30-40 хвилин до моменту настання смерті, що підтверджується об`єктивними даними та результатами судово-гістологічного дослідження. На підставі вищевикладеного приходжу до висновків, що причиною смерті гр. ОСОБА_16 явилася сукупна тупа травма тіла та голови. Також встановлені множинні синці на голові, тулубі, забійна рана на верхній губі. Синці та забійна рана могли виникнути від неоднократної ударної дії тупого твердого предмету. По ступеню тяжкості мають ознаки тілесних ушкоджень ЛЕГКОГО ступеня тяжкості (пп. 2.3.2 б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 від 17.01.1995 р. МОЗ України»). Враховуючи характер, множинність та локалізацію ушкоджень, встановлених при судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_16 , можливість утворення всіх їх при падінні його на площині («з висоти власного зростання») малоймовірна. На трупі сліди волочіння не виявлені. При судово-медичній експертизі крові та сечі трупа гр-на ОСОБА_16 , 1978 р.н. виявлений етиловий спирт в кількості: в крові — 1,52‰, в сечі — 1,98‰ (на підставі офіційних таблиць які застосовуються до живих осіб має ознаки алкогольного сп`яніння середньої ступені). Метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені. При судово-імунологічному дослідженні встановлено: Кров від трупа ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1942 р.н. (ймовірно, помилка в документі щодо року), належить до групи А з ізогемаглютинінами анти-В. Копія протоколу огляду трупа не надавалася, а тому встановити давність настання смерті не представляється можливість. З огляду на ступінь розвитку трупних явищ встановлених при огляді трупа в секційній залі: «...Труп холодний на дотик по всіх поверхнях. Трупне заклякання добре виражено у всіх зазвичай досліджуваних групах м`язів (в м`язах обличчя, шиї, верхніх і нижніх кінцівок). Шкірні покрови тіла в загальному бліді. Трупні плями рясні, зливні, фіолетового кольору, вбачаються по задній і частково бічних поверхнях тіла, при натисканні пальцем з інтервалом тричі в поперековій області з силою близько 2 кг / см2 колір не змінюють (10 годин 00 хвилин). Гнильні та інші пізні трупні зміни не виражені...», вважаю, смерть гр. ОСОБА_16 настала не менш ніж за 24 години до огляду трупа в секційній залі (а.с.190-193, т.3);

- висновком експерта №14/2181-Дм/23 від 31.10.2023, згідно якого кров від трупа ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В; на шортах (об`єкти №1,3-6), вилучених у ОСОБА_13 виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, від ОСОБА_16 походження цієї крові не виключається (а.с.195-197, т.3);

- висновком експерта №14/2182-Дм/23 від 28.10.2023, згідно якого кров від трупа ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В; на футболці чорного кольору з білим написом «Nike» (обєкт №1), вилучених у ОСОБА_13 виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, від ОСОБА_16 походження цієї крові не виключається (а.с.199-206, т.3);

- висновком судово-психіатричного експерта №264 від 06.11.2023, згідно якого ОСОБА_13 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_13 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_13 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.202-204, т.3).

Інші досліджені судом та долучені до матеріалів справи документи з матеріалів кримінального провадження (постанови, листи, доручення, супровідні листи, та інші), не підтверджують і не спростовують винуватість ОСОБА_13 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, однак підтверджують дотримання кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування та допустимість отриманих в ході його проведення доказів.
При цьому суд також зазначає, що наявні в матеріалах справи постанови про визначення групи слідчих та прокурорів, постанови про призначення експертизи, про визнання речовими доказами, запити слідчого та відповідь на них, не є джерелом доказів, однак вказані процесуальні документи у даному провадженні з урахуванням його обставин є доказом на підтвердження забезпечення гарантій прав ОСОБА_13 процесуального характеру та дотримання у даному провадженні його загальних засад, принципу пропорційності, з метою досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.
Аналізуючи надані обвинуваченим у судовому засіданні покази разом із зібраними у кримінальному провадженні та безпосередньо дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами та показами свідків у їх сукупності та взаємозв`язку під час встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, та не спростовані жодним іншим доказом.
Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доведена у повному обсязі.
Недопустимості вище перелічених доказів згідно з вимогами ст. ст. 87-89 КПК України суд не встановив, оскільки всі докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, суд не встановив. Досліджені в судовому засіданні письмові документи відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, складені уповноваженими процесуальними особами відповідно, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду, під час розгляду справи не встановлено.
Також, при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності вини «поза розумним сумнівом», що має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, про що вказано у п. 54 рішення ЄСПЛ по справі «Козинець проти України» від 06.12.2007.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються доказами, дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження.

Щодо посилань обвинуваченого на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази його умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КПК України, суд зазначає наступне.
Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.
Так за нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).
Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за нормативним визначенням, є злочином із змішаною формою вини. Суб`єктивна сторона вказаного злочину, при цьому, характеризується умислом щодо спричинення тілесних ушкоджень і необережністю до наслідків у вигляді смерті .
Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного суду України від 07 лютого 2003 року № 2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження , яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), має значення з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження , яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Одним із критеріїв дотримання стандарту доказування «поза розумним сумнівом» є його якісна складова (характеристика, аспект), яка передбачає відповідну якість знання про кримінальне правопорушення, що гарантує достовірність встановлення всіх його обов`язкових ознак.
З огляду на те, що в злочинах із матеріальним складом, до яких належать і злочини проти життя та здоров`я особи, суспільно небезпечні наслідки є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, причинний зв`язок між діянням та його наслідками також підлягає обов`язковому встановленню.
Про наявність причинного зв`язку між злочинним діянням особи й наслідками, що настали, можна говорити лише тоді, коли це діяння (дія чи бездіяльність) виступає необхідною умовою, без якої було б неможливе настання злочинного результату (принцип «conditio sine qua non»). Для цього слід довести, що відповідне діяння передує у часі наслідкам, є головною, визначальною умовою настання цих наслідків та з неминучістю викликає їх настання.
Також суд вказує, що обвинуваченим не надано жодних доказів на спростування нанесення ним потерпілому тілесних ушкоджень, як не надано і доказів на підтвердження фізичної неспроможності заподіяти тілесні ушкодження потерпілому.
Також суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині того, що останній мав лише словесну перепалку з покійним, яка не супроводжувалася його побиттям, оскільки показання ОСОБА_13 не відповідають обставинам події кримінального правопорушення та спростовуються сукупністю наявних доказів.
При цьому, як було зазначено вище, аналізуючи суб`єктивну сторону даного кримінального правопорушення суд, відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховує спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Разом з тим суд зазначає, що обвинувачений в момент нанесення ударів не потерпав від будь-яких дій потерпілого, тому не міг не розуміти, що нанесені удари в область голови та тіла, можуть призвести до тяжких тілесних ушкоджень, які можуть спричинити смерть людини.
Суд також вважає безпідставними посилання сторони захисту на численні грубі порушення вимог кримінально-процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження. При цьому судом встановлено, що слідчі дії проводилися у встановленому законом порядку.
В свою чергу, вищевказані посилання сторони захисту не підкріплені жодними доказами. При цьому і обвинувачений, і його захисники мали законне право оскаржити дії слідчого під час проведення слідчих дій на досудовому розслідуванні у встановленому законом порядку. Водночас, істотного порушення прав та свобод при їхньому проведенні судом також не встановлено.
Крім того суд вважає безпідставними посилання сторони захисту на необгрунтованість та неповноту наявних в матеріалах кримінального провадження висновків експерта, з огляду на наступне.
Так сторона захисту посилалась на те, шо обвинувачений ОСОБА_13 не визнає своєї вини, а висновки експертів, в т. ч. не містять доказів щодо точного характеру, локалізації та механізму нанесення і спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, не встановлено кількість ударів, нанесених останньому, не встановлено, хто саме наніс удари в область голови покійного, не встановлено точний час смерті останнього, тобто під час проведення самих експертиз не було вирішено усі необхідні питання.
Разом з тим суд вказує, що висновки судово-медичних експертиз не встановлюють винуватість обвинуваченого у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, а лише встановлюють обставини, за яких тілесні ушкодження могли бути спричинені потерпілому, тобто, у відповідності до ст. 85 КПК України, містять відомості щодо обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а саме щодо нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.
Так в ході досудового розслідування кримінального провадження стороною обвинувачення було призначено та проведено ряд судово-медичних експертиз, висновки яких разом із іншими доказами, покладені прокурором в обґрунтування пред`явленого обвинувачення, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та, більше того, з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин, в ході судового розгляду даного кримінального провадження судом проведено допит судових експертів Барвінківського відділення судово-медичної експертизи КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_44 для надання пояснень стосовно висновку № 12-17/176БРТ/23 від 08.09.2023 від 08.09.2023 року, судового експерта, завідувачки відділу судово-медичної експертизи трупів ЕКК КЗОЗ ХОБСМЕ ОСОБА_46 для надання пояснень стосовно висновку № 10-14/90-Дм/23/12-17/176-Брт/23 від 30.10.2023 року, судового експерта-імунолога, відділення судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської державної адміністрації ОСОБА_47 стосовно висновку № 14/2181-Дм/23 від 31.10.2023.
Жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість проведених експертиз по кримінальному провадженню, наявністю суперечностей захисником обвинуваченого наведені не були, або таких, які б викликали сумніви в їх правильності, матеріали справи не містять.
Також суд виходить з того, що наявні в матеріалах кримінального провадження проведені експертизи не суперечать один одному та відсутні достатні підстави вважати висновки експерта (експертів) необґрунтовані чи такими, що суперечать іншим матеріалам справи або викликають інші обґрунтовані сумніви в їх правильності. Водночас, висновки проведених експертиз є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, надані в межах компетенції експертів.
У свою чергу, посилання захисника на те, що жоден матеріальний об`єкт, наданий суду як доказ винуватості ОСОБА_13 , не містить слідів ДНК потерпілого, не спростовують наявність інших доказів, досліджених у встановленому порядку судом під час судового розгляду даного кримінального провадження.
При цьому посилання захисту на те, що під час події інкримінованого кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_13 був взутий у шльопанці і сила його удару за таких обставин відрізнялася б від удару ногою, взутої у важчому взутті, має лише характер припущення і не надає беззаперечних доказів того, що обвинувачений не наносив удари потерпілому за обставин, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
При цьому допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_44 та ОСОБА_46 вказали, що наявні тілесні ушкодження ОСОБА_16 могли виникнути від дії як взутої, так і роззутої ноги.
Водночас посилання сторони захисту на те, що причина смерті ОСОБА_19 викликає сумнів є безпідставною та необгрунтованою, оскільки вищевказаним висновком експерта №12-17/176Брт/23 від 03.10.2023, дослідженим в ході судового розгляду кримінального провадження, встановлено причину смерті останнього і у суду відсутні підстави стверджувати, що даний висновок експерта є неповним, неправильний або таким, що отриманий з порушенням вимог чинного законодавства.
Водночас при оцінці кожного доказу, з метою встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення, суд співставляє докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, між собою, в тому числі враховує показання свідків та обвинуваченого, які вони надали суду під час розгляду кримінального провадження.
Також є безпідставними посилання сторони захисту про формальність таких доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження, як протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з огляду на наступне.
Як було зазначено вище, згідно даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, ОСОБА_18 впізнав особу на ім`я ОСОБА_20 , який 05.09.2023 близько 17 год 00 хв, 17 год 30 хв, 22 год 20 хв наносив іншому незнайомому йому військовослужбовцю удари кулаками по різних ділянках тіла та голові.
В свою чергу, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, ОСОБА_51 впізнала особу на ім`я ОСОБА_20 , який був одягнений в червоні шорти та чорну футболку та який 06.09.2023 наносив удари руками та ногами по різних частинах тіла та голови іншому військовослужбовцю на ім`я ОСОБА_17 .
Разом з тим, з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, також вбачається, що ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_13 , який разом з ним 06.09.2023 близько 14 год 00 хв приїхав на адресу: АДРЕСА_3 ; в подальшому 07.09.2023 близько 05 год-06 год ранку переніс тіло загиблої людини.
Також протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, підтверджується те, що ОСОБА_38 впізнала особу, яку бачила 06.09.2025 близько 20 год 00 хв за адресою: смт Борова, вул. Центральна, 193, та яка була одягнена в червоні шорти та чорну футболку (а.с.141-144, т.3).
Крім того, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.09.2023, підтверджується, що ОСОБА_52 впізнав особу, яка була у червоних шортах та чорній футболці, та між якою близько 17 год 00 хв 06.09.2023 за адресою: АДРЕСА_3 відбувся словесний конфлікт з іншими військовослужбовцем під час розпиття спиртних напоїв.
Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
З досліджених судом вищезазначених протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, вбачається, що зазначені протоколи відповідають вимогам ст. ст. 85, 228 КПК України, особи, які впізнавали безпосередньо перебували на місці події, впізнали ОСОБА_13 на фотознімку серед інших наявних фотознімків по тих ознаках, які вони запам`ятали на даній особі. 
Крім того, під час судового розгляду даного кримінального провадження свідки підтвердили свої показання в частині надання інформації щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин, посилання захисника про формальність доказів – протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, що наявні в матеріалах кримінального провадження, є неспроможними та безпідставними.
Щодо посилань сторони захисту на порушення процедури дотримання органом досудового розслідування процесуального порядку отримання речових доказів, суд вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Отже, збирання доказів може бути проведено органом досудового розслідування не тільки за результатами слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, а і за результатами інших процесуальних дій.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року по справі № 607/10537/19.
За таких обставин, у суду відсутні обґрунтовані підстави стверджувати про порушення органом досудового розслідування вимог законодавства під час виявлення та вилучення наявних речових доказів, зокрема з огляду на те, що твердження сторони захисту не містять належного обґрунтування та фактично є невмотивованими припущеннями про проведення органом досудового розслідування огляду вищевказаних речових доказів з порушенням процедури, передбаченої КПК України.
Водночас суд вказує, що у відповідності до ст.94 КПК України, з метою повного, об`єктивного та неупередженого дослідження обставин даного кримінального правопорушення суд оцінює наявні речові докази в сукупністю з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та досліджених судом і жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Щодо посилань сторони захисту на те, що стороною обвинувачення не досліджувалося питання можливого нанесення тілесних ушкоджень потерпілому іншими особами, які безпосередньо на момент події кримінального правопорушення перебували на місці скоєння кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 377 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у даному кримінальному провадженні, в ході досудового розслідування, про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, було повідомлено ОСОБА_13 , а також щодо нього було складено обвинувальний акт та направлено до суду.
Іншим особам, у цьому кримінальному провадженні, про підозру не повідомлялося, обвинувальний акт не складався та не направлявся до суду.
Під час судового розгляду прокурор обвинувачення не змінював, додаткове обвинувачення не висував.
З огляду на викладені норми закону, суд не наділений процесуальними повноваженнями виходити за межі пред`явленого обвинувачення, збільшувати його об`єм, перекваліфіковувати дії обвинуваченого на більш тяжкі кримінальні правопорушення та пред`являти обвинувачення або притягати до кримінальної відповідальності інших осіб, яким не пред`являлося обвинувачення. Ці повноваження відносяться виключно до компетенції слідчого та прокурора, як сторони обвинувачення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.04.2018 року по справі №204/6235/15-к.
При цьому за обставин, зазначених вище, не заслуговують на увагу посилання сторони захисту на те, що жоден свідок не бачив особу, що нанесла тілесні ушкодження потерпілому.
При цьому суд вказує, що під час судового розгляду даного кримінального провадження допитані свідки повідомили суду обставини, які їм відомі та які підлягають доказуванню, зокрема щодо нанесення ОСОБА_13 потерпілому тілесних ушкоджень. Разом з тим свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання перед їхнім допитом в судовому засіданні.
В свою чергу, посилання ОСОБА_13 на те, що свідок ОСОБА_18 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_16 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, та також повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. За таких обставин суд розцінює вказане посилання обвинуваченого як обраний спосіб свого захисту з метою спотворення реальних обставин події кримінального правопорушення.
Водночас щодо посилань сторони захисту на те, що допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_51 плуталась в показаннях і вказувала на те, що ОСОБА_13 наносив удари потерпілому з правої сторони, суд вказує наступне. 
Як було зазначено вище, допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_51 зазначила, що 06.09.2023 близько 11 год вона випивала у сусіда. В той час також з ними були ОСОБА_36 , двоє військових, зокрема ОСОБА_20 (прізвища якого вона не знає), що був одягнений в червоних шортах. В той час останній почав бити свого товариша (ім`я якого вона не пам`ятає). Свідок вказала, що ОСОБА_20 говорив другу, щоб той знімав військову форму, бо він не має права її носити через загибель людей, бив його ногами. Потім компанія продовжила випивати в будинку, товариш ОСОБА_20 вже був одягнений. Але ОСОБА_20 знову йому сказав, щоб той знімав форму, вилив на нього воду і продовжив бити ногами. Потім кудись подівся ОСОБА_36 , а військового ОСОБА_20 також не було. Свідок лягла відпочивати, після того як прокинулася, у дворі виявили трупа, що лежав на землі, прикиданий гілками дерев. Після приїзду працівників поліції, їх забрали до управління для з`ясування обставин пригоди. Свідок зазначила, що всього ОСОБА_20 бив покійного близько 4-5 раз: по спині, нирках, ребрах, а по голові чи наносив удари вона не знає. Крім ОСОБА_20 ніхто з компанії не бив покійного. 
В свою чергу, протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього та відеозаписом від 22.09.2023 за участю свідка ОСОБА_35 , встановлювався механізм та характер нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . ОСОБА_16 , що мало місце 06.09.2023 року близько 17 год 00 хв, 20 год 00 хв, та де саме вона побачила тіло загиблого ОСОБА_16 07.06.2023 в післяобідній час.
Разом з тим, як було зазначено вище, висновком експерта №10-14/90-Дм/23/12-17/176-Брт/23 від 30.10.2023, підтверджується, що на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку було проведено судово-медичним експертом ОСОБА_54 (згідно з «Висновком експерта» № 12-17/176Ерт/23), наданих на експертизу матеріалів кримінального провадження, у відповідь на питання, що підлягають вирішенню, приходжу до наступних підсумків: 1-2. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_16 були встановлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця на волосистій частині голови в лівій скронево-тім`яній ділянці з крововиливами в м`які покрови голови і в лівий скроневий м`яз в його проекції, крововиливу під тверду мозкову оболонку на рівні лівих скроневої, тім`яної і потиличної частки головного мозку, дифузних крововиливів під м`які мозкові оболонки на рівні опуклих поверхонь лівих лобної, скроневої і тім`яної часток головного мозку, ділянки забою лівих скроневої і тім`яної часток головного мозку; синець в правій навколоочній ділянці; забита рана на верхній губі справа; забита рана на синю на червоній облямівці верхньої губи зліва; закрита тупа травма грудної клітки у вигляді чотирьох синців на передній поверхні грудної клітки зліва (в проекції 2-го ребра, в проекції 3-4 ребр, в проекції 5-го ребра і в проекції 6-9 ребр), розповсюдженого переривчастого синця на лівій бічній поверхні грудної клітки в проекції 5-11 ребр, масивних крововиливів в підшкірно-жирову клітковину і грудні м`язи в проекції синців, крововиливу в стінку навколосерцевої сумки по передній поверхні, множинних ділянок забою лівої легені, прямих переломів лівих 3-7 ребр по середньо-ключичній лінії з розривами пристінкової плеври, переломів лівих 3-7 ребр по передньо-пахвовій лінії і лівих 8-11 ребр по лопатковій лінії; синець на лівій бічній поверхні черевної стінки; синець на передній поверхні грудної клітки справа в проекції 2-3 ребр. Свідчення ОСОБА_18 , надані під час слідчого експерименту за його участю від 22.09.2023 р., згідно з якими постраждалому нападником 05.09.2023 р. були нанесені неодноразові удари кулаком в груди, в ділянку обличчя і тулуба, в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині можливого способу спричинення деяких з ушкоджень, що були встановлені на трупі постраждалого ОСОБА_16 , а саме, синців на обличчі і тулубі і, можливо, забійних ран на губах; в той час як закрита-черепно-мозкова травма і закрита травма грудної клітки, встановлені при експертизі трупа ОСОБА_16 , що перебувають в причинному зв`язку з настанням його смерті, з урахуванням їх характеру, обсягу і давності утворення, не могли бути спричинені постраждалому 05.09.2023 р. Свідчення ОСОБА_55 , надані під час слідчого експерименту за її участю від 22.09.2023 р., в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині способу спричинення і механізму утворення закритої тупої травми грудної клітки, встановленої при експертизі трупа ОСОБА_16 (множинні удари ногами постраждалому, який знаходився в положенні лежачи, спричинені 06.09.2023 р.). В той же час, механізм утворення закритої черепно-мозкової травми у ОСОБА_16 в свідченнях ОСОБА_55 не відображений. Оцінка відповідності судово-медичних даних саме обставинам випадку не належить до компетенції судово-медичного експерта. В сучасній судово-медичній науці базовим критерієм для встановлення давності настання смерті є показники термометрії трупа. Інші критерії (трупне заклякання, трупні плями) є суб`єктивними, мають лише орієнтовне значення і використовуються для коригування часового інтервалу, в межах якого настала смерть, встановленого на підставі визначення ректальної температури. Згідно з протоколом огляду місця події за участю лікаря-судово-медичного експерта ОСОБА_54 : «...Труп на дотик холодний, трупне заклякання добре виражене. Трупні плями проглядаються на задній поверхні тулуба, зливні, фіолетового кольору, при натисканні пальцем у поперековому відділі блідніють та відновлюють свій колір через 55-58 сек., гнилісні зміни не виявлені...». Достовірно встановити давність настання смерті ОСОБА_16 на підставі зафіксованих в «Протоколі» судово-медичних даних не виявляється за можливе головним чином, через відсутність даних термометрії трупа. Орієнтовно, смерть ОСОБА_16 могла настати не менш ніж за 10-12 годин до огляду його трупа на місці події.
За таких обставин, свідок ОСОБА_51 вказувала на те, що обвинувачений ОСОБА_13 дійсно наносив удари по тілу потерпілого ОСОБА_19 .
В свою чергу, доводи захисника про те, що не з`ясовано, хто саме наніс удари в область голови є безпідставними, оскільки допитаний в якості свідка ОСОБА_18 , повідомив, що постраждалому ОСОБА_56 були нанесені неодноразові удари кулаком в груди, в ділянку обличчя і тулуба, і ці показання в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині можливого способу спричинення деяких з ушкоджень, що були встановлені на трупі постраждалого ОСОБА_16 , а саме, синців на обличчі і тулубі і, можливо, забійних ран на губах, що підтверджується вищезазначеним висновком експерта №10-14/90-Дм/23/12-17/176-Брт/23 від 30.10.2023.
Також суд наголошує, що даний свідок вказав, що обвинувачений наносив ОСОБА_57 удари кулаком правої руки: перший удар – в лице; другий удар - в груди; третій – в груди. Крові на ОСОБА_17 від ударів не було, лише із задньої частини голови виступала кров, яку він витер серветкою.
При цьому суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_13 під час його допиту в ході судового розгляду даного кримінального провадження на спростування своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення не зміг пояснити суду, чому, на його думку, допитані свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_51 вказали саме на той факт, що саме він, тобто обвинувачений, наносив тілесні ушкодження ОСОБА_57 за вказаних обставин.
Водночас суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, в основу обвинувачення взято показання зазначених свідків, не враховано відсутність належних доказів на підтвердження його вини і не взято до уваги докази невинуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з огляду на наступне.
Так, дійсно допитані в ході судового розгляду вищевказані свідки надали суду пояснення з приводу зловживання в т. ч. обвинуваченим та потерпілим алкогольними напоями, систематичних сварок між ними та агресивної поведінки обвинуваченого щодо потерпілого під час перебування в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_51 були безпосередніми очевидцями під час нанесення обвинуваченим потерпілому ударів, їхні показання в т. ч. негативно характеризують обвинуваченого як особу, що схильна до агресії під час розпиття спиртних напоїв.
Така поведінка обвинуваченого прямо вказує на те, що він керувався наміром спричинити тяжкі тілесні ушкодження, а не захистити себе від якихось протиправних дій потерпілого.
На підставі наявних у матеріалах кримінального провадження доказів суд встановив, що характер дій ОСОБА_13 свідчить про спрямованість його умислу саме на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.
Разом з тим, суд, об`єктивно оцінивши всі докази дійшов висновку про неспроможність позиції захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення, зокрема ті, що безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а тому за обставин, зазначених вище, критично оцінює позицію захисту.
У пункті 150 справи «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський Суд зазначив, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Отже, сукупністю зібраних та досліджених судом доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження, показаннями свідків та експертів, допитаних в судовому засіданні, підтверджується наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в тому числі - умисел ОСОБА_13 щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 і необережністю до наслідків у вигляді смерті потерпілого, а також прямого причинно-наслідкового зв`язку між заподіяними травмами ОСОБА_16 і смертю останнього.
З огляду на викладене, судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_13 , а так само обставин, які б виключали злочинність його діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_13 обвинувачення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_13 у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є повністю доведеною.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд керується ст.ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
У відповідності до класифікації кримінальних правопорушень, визначеної ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_13 , передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, є тяжким злочином.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Садове Арбузинського району Миколаївської області, українець, громадянин України, неодружений, із середньою освітою, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, перебував на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії – начальника другої групи протитанкових ракетних комплексів протитанкового відділення першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку і лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_13 , у відповідності до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. 
Суд вказує, що відповідно до частини другої статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання суд керується положенням п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
Так, в справі «Скополла проти Італії» від 17 вересня 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнав, обставини вчинення кримінальних правопорушень, його поведінку під час вчинення кримінального правопорушення та після його вчинення, відсутність обставин, що пом`якшують, та наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_13 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому з огляду на наведене, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.
Суд вважає, що покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі дозволить усвідомити обвинуваченому його негативну поведінку по відношенню до суспільства. Також за глибоким переконанням суду саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, пропорційною і співрозмірною із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчинених кримінальних правопорушень, відповідати особі обвинуваченої та меті покарання, а також буде розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод особи.
Також дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Також згідно з вимогами ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Тож початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі стосовно особи, яка перебуває під вартою, законодавець обліковує виключно з дня набрання законної сили обвинувальним вироком, при цьому строк попереднього ув`язнення повинен бути зарахований до строку відбування покарання за правилами ст. 72 КК України.
Стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 04 червня 2015 року (остаточне 04 вересня 2015 року) у справі «Руслан Яковенко проти України», в якому суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити та національне законодавство України чітко передбачає, що суд, який постановляє вирок, повинен вирішити, який запобіжний захід застосовуватиметься до засудженого до набрання вироком законної сили (п. 46, п. 62).
Враховуючи те, що обвинуваченому призначено покарання у виді позбавленні волі реально, з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, суд не вбачає підстав, передбачених ч. 3 ст. 377 КПК України, для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. Таким чином, запобіжний захід у відношенні обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін. 
Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 05 жовтня 2023 року.
Крім того потерпілою ОСОБА_24 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_13 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 37 744,00 грн та моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн (а.с.92-99, т.1).
В обгрунтування цивільного позову потерпіла зазначила, що внаслідок вчинення кримінальних правопорушень їй завдано матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Зокрема вказала, що після поховання чоловіка було організовано поминальний обід, за який вона сплатила 30975,00 грн, а в період з 09.09.2023 по 15.09.2023 здійснила заходи, пов`язані з самим похованням чоловіка. Щодо моральної шкоди, то потерпіла вказала, що глибина душевних страждань після смерті чоловіка має істотний характер. Щодо витрат на правову допомогу , то зазначила, що за складання позовної заяви нею було сплачено 5000,00 грн, які також підлягають відшкодуванню.
Потерпіла в судовому засіданні підтримала даний позов, просила суд його задовольнити.
Обвинувачений в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного позову.
Розглянувши вищевказаний цивільний позов, заслухавши думку учасників, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
До прав потерпілого, відповідно до п.10 ч.1 ст. 56 КПК України, віднесено право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
За ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому в ч. 5 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.
Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого (цивільного відповідача) потерпілій (цивільному позивачу) завдано матеріальну шкоду, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Так згідно товарного чеку від 15.09.2023 вартість поминального обіду складає 30975,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.96, т. 1).
Разом з тим з наявною виписки по карті «АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 02.02.2024 неможливо однозначно ідентифікувати витрати потерпілої як такі, що пов`язані з організацією поховання її чоловіка, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають (а.с.97-99, т.1).
Таким чином сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з цивільного відповідача на користь цивільного позивача складає 30975,00 грн, у зв`язку з чим, дані вимоги про стягнення матеріальних збитків в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій завданої моральної шкоди, суд враховує характер, тривалість та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інші негативні наслідки, а також характер неправомірних дій обвинуваченої, її матеріальний стан, а тому моральну шкоду суд визначає у розмірі 200 000 грн 00 коп., яку вважає розумною, виваженою та справедливою, що відповідає положенням ст.ст.23,1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
При цьому суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Види адвокатської діяльності визначеністаттею19 Закону № 5076-VI.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц.
Згідно договору про надання правової допомоги №03/02/24 від 03.02.2024 Адвокатське бюро «Король та партнери» та ОСОБА_24 уклали договір про надання правої допомоги (а.с.100, т.1).
З ордеру про надання правової допомоги до вказаного договору вбачається, що адвокат ОСОБА_58 надає правничу допомогу ОСОБА_24 в Дзержинському (Шевченківському) районному суді міста Харкова (а.с.105, т.1).
Згідно акту про надання правої допомоги від 03.02.2024 загальна вартість наданих послуг складає 5000,00 грн за написання позовної заяви (а.с.103, т.1).
З платіжної інструкції вбачається, що ОСОБА_24 оплачені послуги згідно вказаного договору б/н про надання правової допомоги від 03.03.2024 в розмірі 5000,00 грн (а.с.104, т.1).
Враховуючи викладене, суд вражає обґрунтованими вимоги про відшкодування понесених ОСОБА_24 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, у зв`язку з чим доходить до висновку про їх задоволення.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Суд скасовує арешт, накладений на підставі ухвал слідчого судді Дзержинського (наразі – Шевченківського) районного суду міста Харкова від 14.09.2023 та 19.09.2023.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд

ухвалив:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня фактичного затримання - 05 жовтня 2023 року.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити без змін - у виді тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор».
Цивільний позов ОСОБА_24 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , 30 975 (тридцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн 00 коп матеріальної шкоди, 200 000 (двісті тисяч) грн 00 коп моральної шкоди, а також 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп витрат на правничу допомогу.
В іншій частині в задоволенні цивільного позову - відмовити.
Скасувати арешт, накладений на підставі ухвал слідчого судді Дзержинського (на даний час Шевченківського) районного суду міста Харкова від 14.09.2023 та 19.09.2023.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі:
- чоловічу футболку ЗСУ зеленого кольору хакі, поміщену до паперового опечатаного конверта – знищити;
- змив речовини бурого кольору (РБК) з дверей між коридором і кімнатою №1, поміщений до паперового опечатаного конверта – знищити;
- пару кросівок зеленого кольору хакі 42 розміру, поміщені до картонного опечатаного короба – знищити;
- пару ботинок коричневого кольору хакі 43 розміру, поміщені до картонного опечатаного короба – знищити;
- змив речовини бурого кольору (РБК) з підлоги кімнати №2, поміщений до паперового опечатаного конверта – знищити;
- штани термобілизни ЗСУ, забруднені, поміщені до паперового опечатаного конверта знищити;
- кофту (футболку з довгим рукавом), термобілизну ЗСУ, забруднену та з РБК, поміщені до паперового опечатаного конверта – знищити;
- недопалок цигарки з РБК, поміщений до паперового опечатаного конверта – знищити;
- один відрізок липкої стрічки зі слідом папілярного візерунку з пляшки з-під коньяку «Амбер» з 1-ї кімнати, поміщений до паперового опечатаного конверта – знищити;
- два недопалки від цигарок «Ротманс» з попільнички в 1-й кімнаті, поміщені до паперового опечатаного конверта – знищити;
- один недопалок від цигарки «Прилуки» з попільнички в 1-й кімнаті, поміщений до паперового опечатаного конверта – знищити;
- один недопалок від цигарки «LD» з попільнички в 1-й кімнаті, поміщений до паперового опечатаного конверта – знищити;
- шорти червоного кольору, поміщені до паперового опечатаного конверта – знищити;
- футболку чорного кольору, поміщені до паперового опечатаного конверта – знищити;
- військовий камуфляжний кітель, поміщений до паперового опечатаного конверта – повернути військовій частині  НОМЕР_5 за належністю;
- військові камуфляжні штани з коричневим ременем, поміщені до паперового опечатаного конверта – повернути військовій частині НОМЕР_5 за належністю;
- військовий квиток на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поміщеного до полімерного сейф-пакета № PSP3001359 – повернути законному володільцю за належністю;
- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поміщене до полімерного сейф-пакета № PSP3001358 – повернути законному володільцю за належністю;
- мобільний телефон (смартфон) в чорному чехлі-книжці, поміщений до полімерного сейф-пакета № PSP3001360 – повернути законному володільцю за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим - у той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Повний текст вироку складено 20 березня 2026 року.

Суддя           ОСОБА_1