06.04.2026

Справа №720/3239/24
Провадження №2/720/125/25

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року   Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Павлінчука С.С. 
з участю секретаря Політнічук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна в натурі, припинення права спільної часткової власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна в натурі, припинення права спільної часткової власності,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила здійснити поділ та виділити їй в натурі частку у розмірі 1/2 нежитлового приміщення у нежитловій будівлі корівника літ.А загальною площею 488,8 м.кв., що розташований по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №2 запропонованого судовим експертом у висновку експерта №3/24. Крім того, просила виділити їй в натурі 67/100 частини силосної ями, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 7323086300:02:006:0036, а ОСОБА_2 виділити 33/100 частини силосної ями, яка розташована поза межами земельної ділянки з кадастровим номером 7323086300:02:006:0036 та виплатити відповідачу розмір компенсації відповідно до відступів від ідеальних часток при розподілі силосної ями №2, яка становить 64 490,00 гривень.
Вона також просила припинити право спільної часткової власності на вищевказані нежитлові приміщення.
20.11.2024 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху.
27.11.2024 року представником позивача було подано заяву на виконання ухвали без руху.
20.01.2025 року було відкрито провадження по вищевказаній справі.
07.03.2025 року від відповідача надійшов відзив, в якому вона позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні.
07.03.2025 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, в якій просила поділити в натурі нежитлові приміщення розташовані АДРЕСА_1 , а саме корівника літ.А відповідно до варіанту №1 висновку експерта ОСОБА_3 №03-01/2025-ОБ від 30.01.2025, силосну яму №2 поділити відповідно до варіанту №2 вищевказаного висновку експерта. Крім того, просила припинити право спільної часткової власності на вищевказані нежитлові приміщення.
15.04.2025 року представником ОСОБА_1 було подано позовну заяву в новій редакції.
15.04.2025 року було відкрито провадження по зустрічній позовній заяві.
02.05.2025 року ОСОБА_2 було подано відзив на первісний позов в новій редакції в якому вона позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. 
Ухвалою Новоселицького районного суду від 03.06.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача по первісному позову в судове засідання не з`явилася, в підготовчому судовому засіданні від 03.06.2025 року уточнила вимоги щодо виділення її довірителю частини приміщення корівника по варіанту №2 згідно висновку експерта ОСОБА_3 №03-01/2025-ОБ від 30.01.2025 року, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, первісну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити.
Представник позивача по зустрічному позову в судове засідання не з`явився, однак в судовому засіданні від 30.09.2025 підтримав зустрічні позовні вимоги свого довірителя, просив у задоволенні первісного позову відмовити.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, які встановлені судом
Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 386417556 від 11.07.2024 року ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності (1/8 плюс 3/8) частка та ОСОБА_2 частка нежитлового приміщення (корівник літ.А приміщення цеху 2-1 загальною площею 468,7 м.кв., приміщення комори 2-2 загальною площею 20,1 м.кв., силосна яма №2), що розташовані по АДРЕСА_1 .
Також, згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 268639741 від 02.08.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 є одноосібним власником нежитлового приміщення літ.А загальною площею 647 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_2 , та яке межує із вищевказаним спірним приміщенням.
Таким чином, як позивач, так і позивач є співвласниками в рівних частках нерухомого майна, про поділ якого заявлено позовні вимоги, що сторонами визнається у заявлених ними позовних заявах.
По даній справі спір виник щодо питання поділу в натурі спільної часткової власності, зокрема нерухомого нежитлового приміщення та споруди, які сторони не можуть поділити в добровільному порядку, шляхом укладення нотаріально посвідченого договору, а тому дана справа підлягає вирішенню судом. 

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.1,2,4 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Частинами 1-3 статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Стаття 365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;2) річ є неподільною;3) спільне володіння і користування майном є неможливим;4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Для вирішення питання про задоволення позовних вимог суд повинен дати відповідь на наступні питання.
Чи можливий поділ нерухомого майна в натурі.
Чи можливий поділ даного майна без відступу від ідеальних часток.
Якщо поділ в натурі слід зробити із відступом від ідеальних часток, то який розмір компенсації слід сплатити, та кому із співвласників.
Яку конкретну частину майна слід виділити кожному із співвласників та чому. 
Питання можливості поділу належного сторонам нерухомого майна відноситься до питань, відповідь на яке потребує спеціальних знань у галузі будівництва, та відповідно відповідь на нього було надано у висновку експерта Лещишин А.В. №3/24 від 21.05.2024 року та висновку експерта ОСОБА_3 №03-01/2025-ОБ від 30.01.2025 року.
Відповідно до вищевказаних доказів, що сторонами не заперечується, поділ спірного майна в натурі є можливим.
Крім того, поділ є можливим відповідно до розміру ідеальних часток обох сторін, що також підтверджено вищевказаними висновком та звітом, а тому відповідно позовні вимоги про виділення у натурі кожному із співвласників своєї частки підлягають задоволенню.
Вимоги позивача ОСОБА_1 про виділення їй у власність не частки, а 67/100 часток силосної ями зі сплатою грошової компенсації ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а тому відступ від цього правила має бути мотивованим, зокрема у зв`язку із неможливістю поділу саме виходячи із ідеальних часток сторін. В свою чергу в матеріалах справи містяться письмові докази протилежного, зокрема можливості поділу спірного майна саме у визначених у правовстановлюючих документах частках.
Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідно частина силосної ями, яка буде виділена ОСОБА_2 , у випадку поділу її в натурі пополам перебуватиме на земельній ділянці із кадастровим номером 7323086300:02:006:0036, що належала її колишньому чоловіку ОСОБА_4 , відповідає дійсності.
Цей факт підтверджується Технічним звітом з комплексу топографо-геодезичних робіт ПП «Укрземспец», який є додатком до висновку експерта Лещишин А.В. №3/24 від 21.05.2024 року, згідно якого встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером 7323086300:02:006:0036 дійсно частково розташована під силосною ямою №2, яка підлягає поділу між сторонами по даній справі.
В свою чергу, цей факт жодним чином не може бути перешкодою для виділення ОСОБА_2 меншої частки даної споруди при технічній можливості виділення саме ідеальної частки без інших передбачених законом підстав.
Згідно п.2 ч.1 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.
Загальні підстави припинення права власності визначені у статті 346 Цивільного кодексу України, а підстави припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників передбачені статтею 365 Цивільного кодексу України.
До даних правовідносин слід застосувати саме спеціальну норму ст.365 ЦК України у зв`язку із застосуванням принципу конкуренції загальної та спеціальної норми. 
Верховний Суд у застосуванні ст.365 ЦК України наголошує, що припинення права на частку є винятковим заходом, який застосовується лише за сукупності чотирьох умов: незначність частки, неможливість поділу, неможливість спільного користування та відсутність істотної шкоди власнику. Обов`язковою умовою є попереднє внесення позивачем вартості частки на депозит суду (постанова ОП ВС від 9 вересня 2024 року у справі № 671/1543/21).
В даному випадку лише наявність можливості поділу без відступу від ідеальних часток є достатньою перешкодою для припинення права власності ОСОБА_2 на її частку у силосній ямі у розмірі 17/100 часток (50/100 мінус 33/100), як того просить у своїй позовній заяві ОСОБА_1 , незважаючи на внесення нею на депозитний рахунок суду грошової компенсації цієї частки.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо поділу силосної ями із відступом від ідеальних часток та сплатою грошової компенсації іншому співвласнику задоволенню не підлягають.
Щодо вирішення питання про варіант поділу кожного із об`єктів та виділення кожному із співвласників конкретної частини нерухомого майна відповідно до їх ідеальних часток слід зазначити наступне. 
Згідно висновку експерта Лещишин А.В. №3/24 від 21.05.2024 року встановлено два варіанти поділу приміщення 2-1 площею 488,8 квадратних метри у корівнику літ.А, зокрема, згідно варіанту №1 шляхом влаштування перегородки впоперек споруди посередині та згідно варіанту №2 шляхом влаштування перегородки вздовж споруди посередині.
В свою чергу згідно висновку експерта ОСОБА_3 №03-01/2025-ОБ від 30.01.2025 року встановлено єдино можливий варіант поділу приміщення 2-1 площею 488,8 квадратних метри у корівнику літ.А, а саме шляхом влаштування перегородки впоперек споруди посередині.
Суд вважає цей варіант прийнятним, оскільки він містить інженерно-технічне обґрунтування із посиланням на логічні пояснення щодо можливої подальшої надійної експлуатації та обслуговування нових об`єктів після поділу.
В свою чергу у висновку експерта ОСОБА_5 №3/24 від 21.05.2024 року відсутні будь-які посилання на можливість поділу даного приміщення згідно будь-якого варіанту поділу, а тому відповідно суд критично оцінює даний висновок в даній частині.
Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 268639741 від 02.08.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 є одноосібним власником нежитлового приміщення літ.А загальною площею 647 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_2 .
Під час проведення огляду доказів за місцем їх знаходження у судовому засіданні 17.11.2025 року було з?ясовано, що вищевказаний об`єкт безпосередньо межує із спірним приміщенням з боку розташування комори 2-2 площею 20,1 квадратних метри.
З врахуванням того, що ОСОБА_2 обґрунтовує своє бажання вибору приміщення, яке утвориться після поділу, необхідністю можливого спільного обслуговування та користування сусідніми приміщеннями, які перебуватимуть у її власності після набрання даним рішенням законної сили, а ОСОБА_1 жодним чином не мотивує своє бажання отримати у власність конкретне приміщення, то суд вважає, що саме у частині вибору приміщення для виділення в натурі позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, а в задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо варіанту поділу силосної ями та виділу конкретної частини кожному із співвласників.
Згідно висновку експерта ОСОБА_3 №03-01/2025-ОБ від 30.01.2025 року встановлено два варіанти поділу силосної ями №2, зокрема, згідно Зображення №8 шляхом влаштування залізобетонної розподільчої стіни впоперек споруди посередині та згідно Зображення №7 шляхом влаштування залізобетонної розподільчої стіни вздовж споруди посередині.
Оскільки варіант поділу поперек споруди є більш технічно надійним та дешевшим у зв`язку із меншими витратами на облаштування стіни, то суд вважає за необхідне здійснити поділ силосної ями саме таким шляхом.
В даному випадку суд відкидає варіант поділу згідно висновку експерта Лещишин А.В. №3/24 від 21.05.2024 року з вищевказаних підстав.
У зв`язку із тим, що частина силосної ями розташована під землями ОСОБА_4 , спадкоємцем якого за заповітом є позивач ОСОБА_1 , а інша частина розташована на землях територіальної громади, то відповідно більш логічним і правильним буде виділення  ОСОБА_2 частини силосної ями, яка розташована повністю на земельній ділянці із кадастровим номером 7323086300:02:006:0126, а ОСОБА_1 - частини  силосної ями, яка розташована частково на земельній ділянці із кадастровим номером 7323086300:02:006:0126 та частково на землях комунальної власності.
З врахуванням цього позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2 слід задоволити повністю. 
Щодо позовних вимог обох позивачів в частині припинення права спільної часткової власності на нежитлові приміщення після їх поділу в натурі слід зазначити наступне.
По справі № 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.02.2022 року виснувала, що у випадку поділу спільної власності між співвласниками окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту та не підлягає вирішенню як самостійна вимога.
З врахуванням вищевказаної правової позиції, у задоволенні даних позовних вимог обох сторін слід відмовити, оскільки суд повинен застосовувати ефективні способи захисту прав позивачів, яким у даній справі є саме виділення частки нерухомого майна в натурі, що в свою чергу автоматично припиняє право спільної часткової власності співвласників, яке існувало до поділу. 
На підставі ст.ст.317, 319, 355-358, 364, 365 ЦК України, керуючись ст.ст.258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна в натурі, припинення права спільної часткової власності задовольнити частково.
Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , частину приміщення 2-1? площею 244,4 квадратних метри згідно варіанту №1 висновку експерта ОСОБА_5 №3/24 від 21.05.2024 року у корівнику літ.А та одну другу частину силосної ями №2, що поділена впоперек споруди посередині, та розташована повністю на земельній ділянці із кадастровим номером 7323086300:02:006:0126 по АДРЕСА_1 .
В задоволенні інших вимог відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна в натурі, припинення права спільної часткової власності задовольнити частково.
Виділити в натурі у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частину приміщення 2-1?? площею 224,3 квадратних метри, комору 2-2 площею 20,1 квадратних метри згідно варіанту №1 висновку експерта ОСОБА_5 №3/24 від 21.05.2024 року у корівнику літ.А та одну другу частину силосної ями №2, що поділена впоперек споруди посередині, та розташована частково на земельній ділянці із кадастровим номером 7323086300:02:006:0126 та частково на землях комунальної власності по АДРЕСА_1 .
В задоволенні інших вимог відмовити.
Витрати по переобладнанню приміщення 2-1 у корівнику літ.А та у силосній ямі №2 покласти у рівних частинах на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Повернути із депозитного рахунку ТУ ДСА в Чернівецькій області сплачену ОСОБА_1 суму компенсації вартості частки в розмірі 64490 гривень згідно квитанції АТ «Ощадбанк» №РМ-65144 від 03.10.2025 року.
Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: