Справа № 420/39756/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, 

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає в ухиленні від розгляду по суті рапорту ОСОБА_1 про переміщення за станом здоров`я;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перемістити ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 на підставі довідки ВЛК № 2168 від 28.12.2024 р. та рекомендаційного листа від 07.08.2025 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до довідки військово-лікарської комісії (ВЛК) № 2168 від 28.12.2024 р., ОСОБА_1 визнаний непридатним до служби у морській піхоті та десантно-штурмових військах, та придатним у службі у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Зазначений висновок ВЛК є обов`язковим до виконання у системі Збройних Сил України та свідчить про неможливість проходження служби на посадах, що передбачають безпосередню участь у бойових діях або значні фізичні навантаження. З метою реалізації свого права на переведення до іншої військової частини, позивачем отримано рекомендаційний лист від 07.08.2025 р. від командира військової частини НОМЕР_2 . Зазначений рекомендаційний лист підтверджує готовність військової частини НОМЕР_2 , яка є тиловою частиною, прийняти позивача на посаду водія відділення супроводження військових вантажів взводу супроводження військових вантажів батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 . 18.08.2025 р. позивач подав рапорт про переміщення за станом здоров`я, долучивши до нього копію рекомендаційний листа та довідки ВЛК, про що свідчить надана поштова накладна та опис до листа. У відповідь на адвокатський запит щодо результатів розгляду рапорту, Відповідач листом № 8316 від 16.09.2025 р. надав формальну відписку, повідомивши, що рапорт "взагалі не надсилався". 04.09.2025 р. позивач повторно подав відповідний рапорт, на який відповідач листом № 9467 від 19.10.2025 р. знову протиправно відмовив у розгляді рапорту по суті, оскільки рапорт "був поданий на ім`я командира військової частини, а не на ім`я безпосереднього начальника". Позивач вважає свої права порушеними, а бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті рапорту про переміщення протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 01.12.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
11.12.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що рапорт від імені військовослужбовця ОСОБА_1 надійшов до військової частини 15.09.2025 р. та зареєстрований за №4260. Рапорт позивачем написаний на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 . В той час як командир військової частини НОМЕР_1 не є безпосереднім начальником позивача. В зв`язку з тим, що рапорт подано не на ім`я безпосереднього начальника, зазначений рапорт повернено на доопрацювання. Зазначає, що розгляд рапорту позивача відновився б в разі подання позивачем нового рапорту з дотриманням вимог п. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також наголошує, що командир військової частини НОМЕР_1 не має повноважень видавати накази на переміщення військовослужбовців до будь-якої іншої військової частини.
Ухвалою від 25.03.2026 р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення співвідповідача. 
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що матрос ОСОБА_1 , на момент виникнення спірних правовідносин, проходив військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно довідки від 28.12.2024 р. № 2168,28.12.2024 р. позивач пройшов медичний огляд виїзною військово-лікарською комісією № 2, позивач на підставі ст.30б, 52в, 64 в графи ІІ Рокладу хвороб та графи 3 ТДВ визнаний непридатним до служби у морській піхоті та десантно-штурмових військах, та придатним у службі у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
07.08.2025 р. військовою частиною НОМЕР_2 видано рекомендаційний лист, в якому викладено прохання ухвалити позитивне рішення про призначення та направлення кандидатури матроса ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 . Термін дії рекомендаційного листа 30 діб.
18.08.2025 р. позивач засобами поштового зв`язку "Укрпошта" направив позивачу рапорт про переміщення за станом здоров`я. На підтвердження вказаного факту позивачем надано копію опису вкладення та поштову накладну від 18.08.2025 р., на якій міститься відбиток календарного штемпеля поштового відділення з датою 25.11.2025 р.
Листом від 16.09.2025 р. № 8316 відповідач у відповідь на адвокатський запит представника позивача повідомив, що рапорт від військовослужбовця ОСОБА_1 від 09.09.2025 р. до військової частини не надходив.
04.09.2025 р. позивач засобами поштового зв`язку "Укрпошта" повторно направив позивачу рапорт про переміщення за станом здоров`я. На підтвердження вказаного факту позивачем надано копію опису вкладення та поштову накладну від 04.09.2025 р., на якій міститься відбиток календарного штемпеля поштового відділення з датою 04.09.2025 р.
Листом від 16.10.2025 р. № 9467 відповідач у відповідь на адвокатський запит представника позивача повідомив, що рапорт від імені військовослужбовця ОСОБА_1 надійшов до військової частини 15.09.2025 р. та зареєстрований за №4260. В зв`язку з тим, що рапорт подано не на ім`я безпосереднього начальника, зазначений рапорт був повернений на доопрацювання.
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 01.01.2026 р. № 1-РС позивача звільнено із займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 та призначено на нижчу посаду (за станом здоров`я) до військової частини НОМЕР_5 .
Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. 
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні Військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження Військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч.4 ст.2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження Військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Приписами ч.7 та 13 ст.6 Закону № 2232-ХІІ обумовлено, що порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Положення про проходження громадянами України Військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).
Пунктом 82 зазначеного Положення визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; 3) на нижчі посади, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.
Згідно п.109 Положення № 1153/2008 вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) Військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу Військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.
До зазначеного строку не включається час перебування військовослужбовця у відпустці, відрядженні, на лікуванні чи під вартою.
Відповідно до п.110 Положення № 1153/2008 переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.
Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється:
між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування;
між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України;
між військовими частинами видів, родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.
Форма та порядок надання клопотання визначаються Міністерством оборони України.
Переміщення осіб офіцерського складу між видами Збройних Сил України, з`єднаннями, військовими частинами та оперативними командуваннями, здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи.
Призначення на посади, що належать до номенклатури посад нижчої посадової особи, здійснюється наказами тих командирів (начальників), до номенклатури призначення яких належать посади, з яких переміщуються військовослужбовці.
Пунктом 112 Положення № 1153/2008 визначено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце Військової служби з однієї Військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем Військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце Військової служби без його згоди.
Згідно з п.113 Положення № 1153/2008 переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.
Аналогічні положення містяться в Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України Військової служби у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 р. № 170.
Так, відповідно до п.4.15 розділу IV зазначеної Інструкції переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені військові звання старший лейтенант або молодший сержант (старшина 2 статті)) провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення№ 1153/2008), за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.
Крім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо.
Згідно п.83 Положення № 1153/2008 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України.
Відповідно п.90 цього Положення необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до Військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки Військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.
Згідно п.91 Положення № 1153/2008 переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані придатними або обмежено придатними до військової служби, але при цьому вони самі чи члени їх сімей мають потребу за станом здоров`я у зміні місця служби (проживання), здійснюється на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.
Отже, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце Військової служби з однієї Військової частини до іншої у випадках, визначених п.82 Положення №1153/2008. Переміщення за станом здоров`я здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.
При цьому, необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до Військової служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.
Вирішуючи спір, суд зазначає, що відповідно до п.5 Порядку реалізації експериментального проекту щодо вдосконалення механізму переміщення військовослужбовців Збройних Сил за їх ініціативою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2024 р. № 1291 (далі - Порядок № 1291), право на звернення до Кадрового центру Збройних Сил з рапортом на переміщення мають такі військовослужбовці:
1) військовослужбовці, які проходять військову службу у військових частинах тилового та оперативного забезпечення, вищих військових навчальних закладах, навчальних (навчально-тренувальних) центрах (частинах), територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, військових частинах резерву, а також в інших військових частинах Збройних Сил, які не належать до військових частин бойового складу військ, усіх родів (видів) військ (сил) Збройних Сил, які мають бажання бути переміщеними для подальшого проходження Військової служби до військових частин бойового складу військ Збройних Сил;
2) військовослужбовці, які проходять військову службу у військових частинах тилового та оперативного забезпечення, вищих військових навчальних закладах, навчальних (навчально-тренувальних) центрах (частинах), територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, військових частинах резерву, а також в інших військових частинах Збройних Сил, які не належать до військових частин бойового складу військ, усіх родів (видів) військ (сил) Збройних Сил, які мають бажання бути переміщеними для подальшого проходження Військової служби до інших військових частин Збройних Сил, які не належать до військових частин бойового складу військ Збройних Сил;
3) військовослужбовці, які проходять військову службу у військових частинах бойового складу військ усіх родів (видів) військ (сил) Збройних Сил, які мають бажання бути переміщеними для подальшого проходження Військової служби до інших військових частин бойового складу військ Збройних Сил;
4) військовослужбовці, які проходять військову службу у військових частинах усіх родів (видів) військ (сил) Збройних Сил, які за висновком військово-лікарської комісії придатні до служби у військових частинах забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, вищих військових навчальних закладах, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, але не призначені у своїх військових частинах на посади, що відповідають висновку військово-лікарської комісії, і мають бажання бути переміщеними для подальшого проходження військової служби до іншої Військової частини Збройних Сил.
Відповідно до пп.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом ГК ЗСУ від 07.04.2017 р. № 124 (далі - Інструкція № 124), зі змінами та доповненнями, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Згідно з підпунктом 3.11.6 Інструкції № 124, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
При цьому, 08.08.2024 р. набрав чинності Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 р. № 531 (надалі - Порядок №531).
Зазначений Порядок визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.
Зокрема, з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
Аналогічні положення містить ст.14 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України".
Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку (п.2 розділу ІІ Порядку № 531).
Відповідно до п.3 розділу ІІІ Порядку № 531 непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
За п.5-7 розділу ІІІ Порядку № 531 командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Забороняється:
1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно:
подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом;
недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком;
наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту;
2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо;
3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку;
4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.
Згідно з п. 8 розділу ІІІ Порядку № 531 початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Отже, розгляд рапорту відбувається за встановленою процедурою та в межах визначених Порядком №531 строків.
Суд звертає увагу, що розглянутим вважається той рапорт, за яким прийнято рішення та це рішення або відповідь доведені до військовослужбовця належним чином у визначені Порядком № 531 строки.
Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.
Судом встановлено, що матрос ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до довідки ВЛК № 2168 від 28.12.2024 р., позивач визнаний непридатним до служби у морській піхоті та десантно-штурмових військах, проте придатним до служби у частинах забезпечення, ТЦК та СП, логістики тощо. 07.08.2025 р. позивачем отримано рекомендаційний лист від військової частини НОМЕР_2 щодо готовності прийняти його на посаду водія.
З метою реалізації права на переміщення, позивач двічі (18.08.2025 р. та 04.09.2025 р.) направляв засобами поштового зв`язку на адресу військової частини НОМЕР_1 рапорти про переміщення за станом здоров`я. Листом від 16.09.2025 р. відповідач повідомив, що до військової частини рапорт не надходив, а листом від 16.10.2025 р. повідомив, що рапорт повернуто на доопрацювання, оскільки він поданий на ім`я командира частини, а не безпосереднього начальника.
Також судом встановлено, що під час розгляду справи судом, наказом командира в/ч НОМЕР_4 від 01.01.2026 р. № 1-РС позивача вже звільнено з посади у в/ч НОМЕР_1 та призначено на нижчу посаду за станом здоров`я до іншої військової частини - НОМЕР_5 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що висновок ВЛК є обов`язковим до виконання, а наявність рекомендаційного листа від в/ч НОМЕР_2 створювала всі підстави для його переведення саме до цієї частини. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту по суті протиправною, оскільки посилання на порушення порядку підпорядкованості при поданні рапорту є формальним, що порушує його право на належне проходження служби відповідно до стану здоров`я.
В свою чергу відповідач у відзиві на позов вказав, що рапорт було повернуто на доопрацювання згідно з вимогами ст.14 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, оскільки він мав бути поданий за командою (через безпосереднього начальника). Також відповідач наголосив, що командир в/ч НОМЕР_1 не наділений повноваженнями видавати накази на переміщення військовослужбовців до інших частин (поза межами своєї номенклатури призначення), а лише може ініціювати таке питання перед вищим командуванням.
Розглядаючи доводи позивача про направлення першого рапорту від 18.08.2025 р., суд зазначає, що належним доказом направлення кореспонденції поштовим зв`язком є опис вкладення та фіскальний чек (накладна), які містять ідентичну дату та відбиток поштового штемпеля.
Дослідивши надані позивачем копії поштової документації, судом встановлено суттєві розбіжності: попри те, що накладна датована 18.08.2025 р., відбиток календарного штемпеля поштового відділення на ній містить дату 25.11.2025 р. Така невідповідність дат унеможливлює встановлення точного моменту звернення позивача до відповідача у серпні 2025 року. Враховуючи заперечення відповідача щодо отримання цього рапорту та відсутність у матеріалах справи підтвердження його вручення у визначений позивачем період, суд не може прийняти ці документи як достовірні та належні докази в розумінні ст.ст.73-75 КАС України. Відтак, факт протиправної бездіяльності відповідача щодо рапорту від 18.08.2025 р. не знайшов свого підтвердження.
Стосовно рапорту від 04.09.2025 р. (зареєстрований відповідачем 15.09.2025 р. за № 4260), суд зазначає наступне.
Порядок № 531 та ст.14 Статуту внутрішньої служби ЗСУ чітко регламентують ієрархічність процесу: військовослужбовець зобов`язаний звертатися з рапортом до свого безпосереднього командира. Лише у разі, якщо безпосередній командир не може вирішити питання або відмовляє у його розгляді, рапорт передається наступному прямому командиру.
Як встановлено судом, позивач направив рапорт безпосередньо на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , оминаючи ланку безпосереднього керівництва. Хоча п.3 розділу III Порядку № 531 вказує, що непогодження рапорту безпосереднім командиром не перешкоджає його подальшому руху, це не звільняє військовослужбовця від обов`язку дотримання порядку подання - тобто первинного звернення саме до безпосереднього начальника. Відтак, суд вважає, що відповідач, повернувши рапорт на доопрацювання з вказівкою на необхідність дотримання ст. 14 Статуту, діяв у межах своїх повноважень й не допустив протиправної бездіяльності, про яку стверджує позивач. 
Суд також враховує, що станом на час прийняття рішення, право позивача на переміщення за станом здоров`я вже реалізоване. Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_4 від 01.01.2026 р. № 1-РС, матроса ОСОБА_1 призначено на посаду до в/ч НОМЕР_5 відповідно до висновку ВЛК. Військове командування забезпечило проходження позивачем служби у частині, що відповідає його фізичному стану. Те, що позивача переведено не до в/ч НОМЕР_2 , а до в/ч НОМЕР_5 , не свідчить про протиправність дій відповідача, оскільки висновок ВЛК зобов`язує перемістити особу на посаду, що відповідає стану здоров`я, проте не надає військовослужбовцю права безумовного вибору конкретного місця служби на власний розсуд, що є прерогативою кадрових органів та командування в умовах воєнного стану.
Відтак, оскільки на момент винесення рішення позивач вже не проходить службу у в/ч НОМЕР_1 і його статус "придатного до служби у частинах забезпечення" враховано при призначенні до в/ч НОМЕР_5 , суд не вбачає порушень прав позивача зі сторони відповідача. 
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. 
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко