ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 р.	Справа № 642/7822/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Холодногірського районного суду міста Харкова від 30.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Ольховський Є.Б., вул. Полтавський шлях, 20, м. Харків, Харківська, 61052, повний текст складено 30.12.25 року по справі № 642/7822/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції   
про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Холодногірського районного суду м.Харкова з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:
- постанову серії ЕНА № 6249586 від 29.11.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 порушень правил дорожнього руху 29.11.2025 не вчиняв. Працівник поліції не надавши позивачу можливості скористатись допомогою фахівця в галузі права, неправомірно склав постанову про невиконання ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо". 
Рішенням Холодногірського районного суду м.Харкова від 30.12.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Холодногірського районного суду м.Харкова скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що на місці події інспектором, який розглядав справу не була сформована та зафіксована на технічний прилад схема дислокації дорожніх знаків. Також зазначає, що 29.11.2025 він не здійснював керування по тій нумерації вулиці, яка зазначена у постанові. Вказує, що належного розгляду справи з боку інспектора зі збором всіх доказів по справі, які б доводили порушення ПДР з боку водія - не проводилось, а суб`єктивна думка інспектора, який заніс персональні данні водія,не можуть слугувати доказом по справі, що є підставою для скасування спірної постанови та рішення суду першої інстанції.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем зазначено, що доводи апелянта, що технічний запис не зафіксував момент його безпосередньо проїзду під знак 4.1 "Рух прямо" є спробою уникнути від відповідальності за формальних підстав та не спростовує факт вчинення правопорушення. Суд першої інстанції вірно встановив, що відеозаписом №471966 зафіксовано перебування транспортного засобу апелянта на зустрічній смузі руху безпосередньо за перехрестям у зоні дії вказаного знаку. 
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що 29.11.2025 о 23-25 у м. Харків по вул. Планова 2 поліцейським 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області сержантом поліції Цьома К.А. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 6249586 відносно ОСОБА_1 .
У постанові зазначено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем "Тойота", державний номер НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо", а саме здійснив поворот праворуч в зоні дії дорожнього знаку та подальший рух в зустрічному напрямку на дорозі де організовано односторонній рух, чим порушив п. 8.4 в ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП).
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).
Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6249586 від 29.11.2025 встановлено, що водій ОСОБА_1 29.11.2025 о 23:25 год. в м. Харків, вул. Планова, 2 керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо", а саме здійснив поворот праворуч в зоні дії дорожнього знаку та здійснив подальший рух в зустрічному напрямку на дорозі де організовано односторонніх рух, чим порушив п. 8.4.г. ПДР.
Так, дорожній знак 4.1 ПДР - "Рух прямо" - належить до групи наказових знаків і зобов`язує водія рухатись лише в зазначеному напрямку.
Відповідно до п. 8.4.г Правил дорожнього руху, інформаційно-вказівні дорожні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
На підтвердження вчинення позивачем порушення ПДР, відповідачем надано матеріали відеофіксації, зокрема відео 471996, відеореєстратор 70 mai, відповідно до якого встановлено, що позивач здійснив поворот праворуч на смугу зустрічного одностороннього руху, чим порушив вимогу наказових знаків. Також надав схему дислокації дорожніх знаків по буд. 2 до буд. 50 по вул. Плановій в м. Харків. відповідно до якої встановлено, що знак 4.1 "Рух прямо" встановлено за адресою: м. Харків, вул. Планова, 2.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 72 КАС України, ці дані встановлюються такими засобами, окрім іншого письмовими, речовими і електронними доказами.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не оскаржує сам факт вчинення адміністративного правопорушення, а всі його вимоги зводяться саме до формальних недоліків.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посилання апелянта на факт його зупинки біля будинку № 50, тоді як у постанові вказано будинок № 2, не спростовує склад адміністративного правопорушення. Як встановлено з матеріалів справи, дорожній знак 4.1 "Рух прямо" розташований саме біля будинку № 2, і саме в цій точці водієм допущено ігнорування його вимог. Доводи апелянта, що він не здійснював керування по тій нумерації вулиці, яка зазначена у постанові повністю спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери інспектора. На відео чітко зафіксовано, що під час складання постанови позивач не заперечував факт проїзду під знак 4.1 біля будинку № 2.
Згідно з п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Колегія суддів зазначає, що водій, керуючи засобом підвищеної небезпеки, має діяти розважливо та обачно, усвідомлюючи наслідки кожного маневру. У даному випадку, ігнорування знаку 4.1 "Рух прямо" біля будинку № 2 не може бути виправдане подальшим місцем зупинки чи формальними зауваженнями до нумерації будівель.
Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та зазначає, що дотримання правил дорожнього руху є не лише юридичним, а й свідомим обов`язком кожного водія, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови від 29.11.2025 серія ЕНА № 6249586 та закриття провадження по справі.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Холодногірського районного суду міста Харкова від 30.12.2025 по справі № 642/7822/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц	
Судді	   	Я.В. П`янова   В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено 25.03.2026 року